ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3416/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 липня 2020 року                                                                          м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:                                                                           Бєлової Л.В.
суддів:                                                                                               Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження  у м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року (розглянуто в письмову провадженні) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення, 
ВСТАНОВИВ:
              У жовтні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Черкаській області, у якому  просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення  від 14.05.2019 №0000884057.
        Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
 Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог. 
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи. 
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано, що державно фіскальна служба намагається двічі притягнути позивача до відповідальності за одне порушення. 
Також, апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції преюдиційного значення постанови Христинівського районного суду Черкаської області від 27.08.2019 у справі № 580/3416/19, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164  КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Окрім того, апелянт вказує, що перевірка проведена та оформлена за відсутності позивача.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції.
З огляду на те, що учасники справи скористалися правом подати відзив на апеляційну скаргу, до закінчення встановленого судом десятиденного строку, який обраховується з моменту отримання копії даної ухвали, але не раніше, ніж з дня закінчення карантину, запровадженого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-Co V-2, колегія суддів вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи.
Також, відповідач у апеляційній скарзі просить здійснити заміну відповідача в порядку процесуального правонаступництва.
Згідно з        Постановою Кабінету Міністрів України № 1200 від 18.12.2018        утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України. Також, згідно з        розпорядженням Кабінету Міністрів України № 682-р від 21.08.2019         Кабінет Міністрів України погоджується з пропозицією Міністерства фінансів щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою покладених на неї        постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019        № 227        «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України»        (Офіційний вісник України, 2019 р., № 26, ст. 900) функцій і повноважень Державної фіскальної служби, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Тобто, фактично функції з реалізації державної податкової політики наразі виконуються Державною податковою службою України, в той час як згідно з вищенаведеними положеннями, здійснення функцій Державної фіскальної служби припинено.
Згідно зі    статтею 52 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Відтак, колегія суддів вирішила замінити сторону по справі, а саме: відповідача - Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області.
У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції  встановлено, що на підставі наказу від 22.03.2019 №636 та направлень від 25.03.2019 №84 та №85 головні державні ревізори-інспектори Гаполь М.Ю. та Двірник Я.В. здійснили фактичну перевірку позивача за місцем здійснення господарської діяльності у магазині за адресою: АДРЕСА_1 , -за наслідками якої склали акт від 02.04.2019 №44/23-00-40-0224/НОМЕР_1.
        За результатами перевірки складено акт перевірки, в якому зафіксовано порушення позивачем ч.ч.1, 2 ст.3, ч.11 ст.15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів".
          За змістом акту встановлено факт продажу 26.03.2019 однієї пляшки пива "Львівське світле", об`ємом 1,25 л. за ціною 30,00 грн. Встановлено, що продавець отримала кошти в розмірі 50 грн., видала товар та здачу, але операцію через РРО не провела. Виявлено, що позивач здійснює реалізацію алкогольних напоїв без відповідної ліцензії. Також встановлено факт зберігання для подальшої реалізації алкогольних напоїв відповідно до акту зняття залишків ТМЦ.
На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.05.2019 №0000884057, яким до позивача застосовано штраф в сумі 17000,00грн. 
            Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог та зазначив, що висновки акту перевірки та матеріали справи доводять вчинення позивачем податкового порушення щодо продажу позивачем алкогольної продукції без наявності відповідної ліцензії.
            Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке. 
Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки-цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно вимог пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст.80 Податкового кодексу України.
Так, згідно вимог пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.
Згідно з п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції. Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.
Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Згідно з п.86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).
Відповідно до п.86.5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
          Апелянт наголошує, що перевірка проведена та оформлена за відсутності позивача.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що фактична перевірка позивача здійснена службовими особами відповідача - головними державними ревізорами-інспекторами Гаполь М.Ю. та Двірник Я.В. у присутності продавця ОСОБА_4 , який здійснював реалізацію товару. Акт перевірки підписаний вказаними службовими особами.
Також 02.04.2019 зазначеними службовими особами складено та підписано акт №43/23-00-40-02-6, яким зафіксовано, що після ознайомлення з актом перевірки відмовився від його підписання.
Відтак, доводи позивача щодо допущених відповідачем порушень в цій частині є безпідставними.
Інших доводів щодо недотримання відповідачем порядку проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення апелянтом не наведено.
Щодо суті виявленого порушення колегія суддів зазначає про таке.
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.
Згідно ч. 20 ст. 15 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Згідно ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Частиною 2 ст. 17 ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень; оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 гривень.
З матеріалів справи вбачається, що за наслідком проведеної фактичної перевірки магазину позивача податковим органом встановлено, що в порушення вищевикладених вимог ЗУ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» позивачем допущено реалізацію алкогольного напою без наявності дозвільних документів (ліцензії) на такий вид діяльності.
Зазначені обставини  позивачем жодним чином не спростовані.
Відтак, нарахування відповідачем штрафних санкцій за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв є правомірним.
Щодо посилання апелянта на  постанову Христинівського районного суду Черкаської області від 27.08.2019 у справі № 580/3416/19, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.164  КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення колегія суддів зазначає про таке. 
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
            Судом першої інстанції встановлено, що постановою Христинівського районного суду від 27.08.2019 у справі №706/682/19 закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача згідно з ч.1 ст.164 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів зауважує, що відповідно до вимог ч. 4 та 6    ст.78 КАС України    обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
У відповідності до вимог наведених статей постановою Христинівського районного суду від 27.08.2019 у справі №706/682/19 є обов`язковою для адміністративного суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, тобто позивачем.  
           Зі змісту постанови місцевого суду вбачається, що підставою для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача стало те, що протокол про адміністративне правопорушення складений неуповноваженою особою - майором податкової міліції О. Запісецьким.
При цьому, апелянт наголошує на преюдиційному значення постанови Христинівського районного суду Черкаської області.
Нормами КАС України встановлені преюдиційні обставини, тобто ті обставини, що встановлені в судовому рішенні, яке набрало законної сили. Зазначені преюдиційні обставини є підставами для звільнення від доказування.
При застосуванні цих процесуальних норм варто враховувати, що правове значення преюдиційних обставин, які передбачені частиною четвертою статті 78 КАС України, відрізняється від такого для обставин, що визначені частиною шостою вказаної статті.
Разом ч.6 ст. 78 КАС України прямо вказує на те, що обов`язковими для суду, який розглядає справу, є вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративне правопаорушення.
Тобто, вказана норма КАС України встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу саме в частині питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.
Отже, обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративне правопорушення, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.
Натомість, постановою Христинівського районного суду від 27.08.2019 у справі №706/682/19 не досліджувалося та не встановлювалося питання відсутності/наявності факту продажу позивачем алкогольного напою.
Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Отже, нормою прямої дії встановлено заборону на притягнення двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення.
Разом з тим, у зазначеному випадку позивача не було притягнуто двічі до одного виду юридичної відповідальності, оскільки адміністративна відповідальність та фінансово-економічна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, а тому доводи наведені позивачем в апеляційній скарзі про намагання відповідача двічі притягнути його до юридичної відповідальності є безпідставними.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Черкаській області про визнання протиправним і скасування рішення.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - залишити без задоволення. 
Рішення  Черкаського окружного адміністративного суду від 13 січня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

 Повний текст постанови складено  06 липня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                                                                           Л.В.Бєлова

Судді                                                                                                                                                                   В.О.Аліменко,

                                                                                                            Н.В.Безименна