Ухвала
15 липня 2020 року
м. Київ
 
справа № 367/8159/16-ц
провадження № 61-44704св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Сімоненко В. М.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2018 року у складі судді Оладько С. І. та постанову Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року у складі колегії суддів: Мережко М. В., Суханової Є. М., Гуля В. В., 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів. 
Позовна заява мотивована тим, що маючи намір придбати житло, вона домовилась із ОСОБА_2 про купівлю-продаж квартири і 14 квітня 2014 року уклала попередній договір у письмовій формі з відповідачем, інтереси якого на підставі довіреності представляв ОСОБА_4 .
Попередній договір про продаж квартири від 14 квітня 2014 року був укладений ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі із ОСОБА_3 .
За умовами пункту 1.1 договору, позивач та ОСОБА_2 , не пізніше 14 травня 2014 року мали укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .
Вартість квартири визначено у розмірі 63 000,00 дол. США, що відповідно до встановленого НБУ курсу валют станом на час укладення договору становило 882 000,00 грн.
Із обумовленої суми при підписанні договору, 14 квітня 2014 року, вона передала відповідачу ОСОБА_2 кошти в сумі 2 500,00 дол. США, що було еквівалентно 35 000,00 грн, які вони визначили як завдаток.
Крім того, на виконання умов договору, 14 квітня 2014 року, позивач передала ОСОБА_4 ( який представляв інтереси відповідача) кошти в сумі 30 250,00 дол. США, що та той час було еквівалентно 423 500,00 грн. 
Також, на прохання відповідача, на виконання умов договору, 28 квітня 2014 року позивач оплатила повну вартість квартири і передала ОСОБА_4 ( який представляв інтереси відповідача) кошти в сумі 30 250,00 дол. США, що та той час було еквівалентно 423 500,00 грн.
Усього в рахунок оплати вартості квартири за адресою: АДРЕСА_2 , вона передала відповідачу ОСОБА_2 через його представника - ОСОБА_4 кошти в сумі 63 000,00 дол. США, яка на той час була еквівалентна 882 000,00 грн.
У договорі позивач та відповідач ОСОБА_2 вказані кошти назвали завдатком та гарантійною сумою, але по своїй правовій природі ці кошти є авансовим платежем.
Позивач зазначає, що укладений нею та ОСОБА_2 попередній договір не був посвідчений нотаріально, тому він є нікчемною угодою згідно положень статей 635, 657, 203, 215 ЦК України.
На час подачі позову згідно встановленого НБУ курсу валют 63 000,00 дол. США складає 1 608 566,00 грн (25, 5328 грн за 1 дол. США).
Вважає, що відповідачі мають відшкодувати їй доходи, які вони одержали внаслідок користування її коштами починаючи з 15 травня 2014 року до часу подачі цього позову.
На підставі викладеного просила суд стягнути на її користь солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повернення авансового платежу - 1 608 566 грн; у відшкодування одержаних доходів - 944 598,22 грн; судові витрати.
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено. 
У травні 2018 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення суду.
Постановою Апеляційного суду Київської області від 06 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
У вересні 2018 року  ОСОБА_1  звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою Верховного Суду від 26 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції. 
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Відзив на касаційну скаргу не надходив. 
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 14 квітня 2020 року призначений повторний автоматизований розподіл вказаної судової справи.
У квітні 2020 року справу розподілено судді-доповідачу. 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент подачі касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що під час проведення попереднього розгляду справи не встановлено обставин, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України, суд касаційної інстанції вважає, що справу необхідно призначити до судового розгляду.
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Необхідності виклику учасників справи для надання пояснень у справі не вбачається.
Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії та складності справи, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401, частиною першою статті 402 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів призначити до судового розгляду.
Справу розглянути в порядку спрощеного позовного провадження в складі п`яти суддів за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
Судді	С. Ю. Мартєв	
 	Є. В. Петров	
 	В. М. Сімоненко