ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 331/1211/20                         Головуючий в 1 інст. Пивоварова Ю.О.
Провадження №33/807/520/20                         Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ст. 44-3 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року                         місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В. розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 червня 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, фізичну особу - підприємця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн.
Стягнуто зі ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави у розмірі 420,40 грн.

Згідно з постановою суду, 25 березня 2020 року о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_1 , будучи фізичною особою-підприємцем, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , у пересувному кіоску здійснював продаж свіжої риби, чим порушив правила щодо карантину людей, санітарно-протиепідемічних правил та норм, передбачених пп. 3 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» та п. 7 Протоколу позачергового засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя № 9 від 23 березня 2020 року.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1  просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою закрити провадження у справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своєї скарги зазначає, що при розгляді справи суд неповно з`ясував усі її фактичні обставини справи, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду справи, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Апелянт зазначає, що він дійсно є фізичною особою-підприємцем та має транспортні засоби лавки-причепи, які здає в оренду або в безоплатне користування, але він не здійснює торгівлю продуктами харчування та не має найманих працівників.
Він неодноразово заявляв клопотання про виклик до суду особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 44-3 КУпАП, адже відповідно до вимог ч.2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП. Однак, його клопотання не було виконано.
Пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть бути належними доказами у обґрунтування його винуватості, оскільки вказані особи є працівниками Запорізької міської ради та перебували у складі мобільної групи, що здійснювала перевірку на території Олександрівського району м. Запоріжжя та є зацікавленими особами у результатах розгляду справи.
В матеріалах справи відсутні пояснення жінки - продавця, яка з пояснень свідка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на які опирається суд, здійснювала продаж риби та є найманим працівником апелянта. Також відсутні будь-які докази того, що жінка - продавець риби є його найманим працівником.
Апелянт звертає увагу на постанову КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2» та на протокол позачергового засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя № 9 від 23 березня 2020 року, та зазначає, що згідно з пп.3 п. 2 вказаної Постанови КМУ, заборонено з 00:00 години 01 хвилини 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Тобто, дозволена роздрібна торгівля продуктами харчування, а свіжа риба є продухом харчування.

ОСОБА_1 у судовому засіданні суду апеляційної інстанції від 24 липня 2020 року був присутній, свою апеляційну скаргу підтримав та просив відкласти апеляційний розгляд та викликати особу, що склала протокол про адміністративне правопорушення, та свідків. Вказане клопотання задоволено та апеляційний розгляд відкладений на 07 серпня 2020 року на 10:00 годину, про що ОСОБА_1 повідомлений під розписку, яка міститься в матеріалах справи. Проте у вказане судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст.294 КУпАП, вважає за можливе розглянути справу в апеляційному порядку без участі останнього. 

Перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи.
Як зазначено в ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст.252 КУпАП, орган, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Цих вимог закону суд першої інстанції дотримався при розгляді справи.

Так, статтею ст.44-3 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішень органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
Вказана норма КУпАП є бланкетною, тобто відсилає до нормативно-правових актів, які регулюють правила карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм.
Статтею 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» визначено, що карантин - це адміністративні та медикосанітарні заходи, що застосовуються для запобігання поширенню особливо небезпечних інфекційних хвороб.
Відповідно до ст.29 вказаного Закону, карантин встановлюється та відміняється Кабінетом Міністрів України.
Питання про встановлення карантину порушує перед Кабінетом Міністрів України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за поданням головного державного санітарного лікаря України. Рішення про встановлення карантину, а також про його відміну негайно доводиться до відома населення відповідної території через засоби масової інформації.
У рішенні про встановлення карантину зазначаються обставини, що призвели до цього, визначаються межі території карантину, затверджуються необхідні профілактичні, протиепідемічні та інші заходи, їх виконавці та терміни проведення, встановлюються тимчасові обмеження прав фізичних і юридичних осіб та додаткові обов`язки, що покладаються на них. Карантин встановлюється на період, необхідний для ліквідації епідемії чи спалаху особливо небезпечної інфекційної хвороби. На цей період можуть змінюватися режими роботи підприємств, установ, організацій, вноситися інші необхідні зміни щодо умов їх виробничої та іншої діяльності. До відміни карантину його територію можуть залишити особи, які пред`явили довідку, що дає право на виїзд за межі території карантину.
Організація та контроль за дотриманням встановленого на території карантину правового режиму, своєчасним і повним проведенням профілактичних і протиепідемічних заходів покладаються на місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. 
Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2», на усій території України з 12 березня 2020 року по 03 квітня 2020 року встановлено карантин.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2020 року №215 «Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211» внесені зміни до Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України короновірусу COVID-19 », згідно з якими назва постанови викладена в редакції: «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої короновірусом SARS- CoV-2»; п.2.3 постанови викладено в такій редакції: заборонити з 00:00 години 01 хвилин 17 березня 2020 року до 3 квітня 2020 року роботу суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення, крім роздрібної торгівлі продуктами харчування, пальним, засобами гігієни, лікарськими засобами та виробами медичного призначення, засобами зв`язку, провадження банківської та страхової діяльності, а також торговельної діяльності і діяльності з надання послуг з громадського харчування із застосуванням адресної доставки замовлень за умови забезпечення відповідного персоналу засобами індивідуального захисту.
Зміст цих постанов доведений до відома населення у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 7 Протоколу позачергового засідання місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя № 9 від 23 березня 2020 року, заборонено на період карантину функціонування засобів пересувної дрібно роздрібної торгівельної мережі (автомагазини, автокафе, авто розвозки, автоцистерни, автопричепи, візки, ларі, палатки, спеціальне технологічне обладнання (низькотемпературні лотки-прилавки), розноски, лотки, столики, тощо. 
Зміст вказаного протокольного рішення оприлюднений на офіційному сайті Запорізької міської ради, тобто також доведений до відома населення. 
Статтею 41 «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлено, особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.

Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 , складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.

Відповідно до матеріалів справи, при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_1 не визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та пояснив, що він має причеп, який здає в оренду. Постановою КМУ було дозволено торгівлю продуктами харчування, а місцева влада не має повноважень виносити постанови, тому він не згоден із цією забороною. Вважає, що він нічого не порушив, а місцева влада перевищила свої повноваження та порушила норми Конституції України. 

Суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вищевказаного адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена наявними в матеріалах справи доказами, а саме: відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення серіїАПР18 623335 від 25 березня 2020 року; актом про недотримання обмежувальних заходів, введених рішенням місцевої комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м.Запоріжжя від 16 березня 2020 року; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 25 березня 2020 року та показаннями вказаних свідків, наданими у судовому засіданні; випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, свідоцтвом платника єдиного податку серії Б №507547, фото-матеріалами справи.
Вказані докази узгоджуються з відомостями з рапортів старшого інспектора чергової частини Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області майора поліції Переяславця О., в якому зафіксовано, що 25 березня 2020 року о 12:19 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 березня 2020 року о 12:16 за адресою: Олександрівський район м.Запоріжжя, вулиця Запорізька, повідомила 10 мобільна група Запорізької Міської Ради , що через дорогу магазину «Конфіскат» працює кіоск - торгівля рибою, власник поводить себе неадекватно, група зараз буде складати протокол 44-3. Заявник: ОСОБА_2 , та 25 березня 2020 року о 13:28 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 25 березня 2020 року о 13:27 за адресою: Олександрівський район м. Запоріжжя, вулиця Запорізька буд.9Б, повідомила 10 мобільна група Запорізької Міської Ради, просить направити поліцію щодо для складання протоколу за ст.44-3. 
Зазначені докази є належними, допустимими та достатніми і у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.44-3 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах. 

Так, згідно з поясненнями свідка ОСОБА_2 , даними у суді першої інстанції, остання працює в Управлінні з питань праці Запорізької міської ради. На підставі постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року та протоколу № 7 ЗМР були створені робочі групи щодо дотримання особами правил карантину. Вона є членом групи №10, що здійснює перевірки на території Олександрівського району м.Запоріжжя. 25 березня 2020 року вони здійснювали перевірки по вул.Запорізькій, де виявили здійснення господарської діяльності з причепу, де здійснювалась торгівля рибою, що, відповідно до Протоколу № 9, було заборонено. Жінка - продавець відмовилась надати пояснення та викликала власника - ОСОБА_1 . Він сказав, що має право здійснювати торгівлю, та що рішення міської ради для нього не указ. Вони пред`явили ОСОБА_1 документи та запропонували добровільно зачинитися, пояснили, що за таких умов протокол не складали би. У перші дні вони робили лише попередження. ОСОБА_1 визнав, що торгівля здійснюється з його відома та відмовився її припинити, після чого вони викликали працівників поліції для складання протоколу. 

Вказані пояснення свідок ОСОБА_2 підтримала і при апеляційному розгляді та додатково зазначила, що зі ОСОБА_1 до цих подій вона не була знайома. Напередодні їх група об`їжджала увесь район для попередження осіб, які здійснюють торгівлю, щодо запроваджених правил карантину та для проведення роз`яснювальної роботи. Перед тим як скласти акт, ОСОБА_1 також було роз`яснено положення нормативних актів та вищевказаного протокольного рішення ЗМР і запропоновано припинити торгівлю рибою, яка до того ж була не запакована, а жінка - продавець була без маски та без рукавичок. Якщо б ОСОБА_1 , який підтвердив, що є власником причепу та риби, виконав ці умови і припинив би торгівлю, то вони не складали б акт та не викликали б поліцію. Але останній категорично відмовився припиняти торгівлю, зазначивши, що рішення міської ради для нього не указ. Тому вони вимушені були скласти акт та викликати поліцію. При цьому увесь цей час торгівля з вказаного причепу не припинялась. Свідок зазначила, що всі протоколи розміщені на офіційному сайті Запорізької міської ради та оприлюдненні. 
Свідок ОСОБА_3 як в суді першої інстанції так і при апеляційному розгляді надала аналогічні пояснення.
Доводи ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що лавку - причеп він здає в оренду або в безоплатне користування та сам не здійснює торгівлю продуктами харчування і не має найманих працівників, перевірялися і судом першої інстанції, та на них є відповідь в оскаржуваній постанові. 
Зокрема, такі доводи спростовуються показаннями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , письмовими доказами та фотознімками, доданими до протоколу. 
Та обставина, що при розгляді справи судом першої інстанції не допитано особу, яка складала вищевказаний протокол про адміністративне правопорушення, не завадила суду повно і всебічно з`ясувати всі обставини справи та ухвалити законне і обґрунтоване рішення. 
Крім того, як судом першої інстанції так і апеляційним судом працівник поліції, яким складено протокол про адміністративне правопорушення викликався у судове засідання, але не з`явився, що жодним чином не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних в ній матеріалів, які є достатніми для прийняття відповідного процесуального рішення. 
До того ж, як зазначено вище, ОСОБА_1 , заявивши у судовому засіданні апеляційного суду від 24 липня 2020 року клопотання про виклик вказаної особи (яке було задоволено), сам у наступне судове засідання не з`явився без повідомлення причин своєї неявки. 
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не можуть братися до уваги у обґрунтування його винуватості, оскільки вказані особи є працівниками Запорізької міської ради та перебували у складі мобільної групи, що здійснювала перевірку на території Олександрівського району м.Запоріжжя та є зацікавленими особами у результатах розгляду справи, є непереконливими та жодним чином правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.
Обставин, які б свідчили про упередженість чи зацікавленість вказаних свідків, не встановлено. 
Твердження апелянта про те, що в матеріалах справи відсутні пояснення жінки - продавця та докази того, що остання є його найманим працівником, також є безпідставними, та окрім іншого спростовуються поясненнями вищевказаних свідків, ставити під сумнів які підстав не вбачається. Зокрема, зазначені свідки пояснили при апеляційному розгляді, що вищевказана жінка - продавець відмовилась надавати пояснення та зазначила, що всі питання до її роботодавця, яким виявився ОСОБА_1 , який прибувши на місце події, відмовився припинити торгівлю. До протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не надав зауважень з приводу викладених в протоколі обставин правопорушення, а зазначив лише про те, що йому не роз`яснені права, в т.ч. і передбачені ст.63 Конституції України. В той же час, посилаючись саме на цю статтю, ОСОБА_1 відмовився надати письмові пояснення на місці.
Доводи апелянта про те, що міська рада не може приймати свої рішення щодо карантинних заходів, також перевірялися судом першої інстанції та спростовані в оскаржуваній постанові з посиланням на положення ст.5 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», згідно з якими на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок здійснювати заходи щодо запобігання виникненню і поширенню інфекційних хвороб людини, локалізацію та ліквідацію їх спалахів та епідемій. Відповідальність за невиконання розпоряджень місцевої влади з зазначеного питання прямо передбачена статтею 44-3 КУпАП. 
Підсумовуючи викладене, апеляційний суд, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам належну оцінку та прийшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП, а доводи останнього про протилежне спростовуються матеріалами справи та змістом постанови суду. 
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини і наклав на останнього мінімальне стягнення, передбачене законом за вчинене ним правопорушення. 
Доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, отже підстави для задоволення вказаної скарги відсутні.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23червня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  за ст.44-3 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду                                         С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 331/1211/20