Єдиний унікальний номер справи 2-3079/01
Провадження №22-ц/824/7611/2020

 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
16 липня 2020 року                                                                                           м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді   Журби С.О., 
суддів                        Писаної Т.О., Приходька К.П., 
за участю секретаря             Тімуш Д.І.
розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року у справі за заявою публічного акціонерного товариства «Дніпроазот», заінтересовані особи - ОСОБА_1 , Подільський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві, про заміну сторони виконавчого провадження,
 
В С Т А Н О В И В:
 
У липні 2017 року ПАТ «Дніпроазот» звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні шляхом заміни боржника у виконавчому листі у справі № 2-3079/01, виданому 31.03.2006 року місцевим судом Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дніпроазот» грошових коштів. 
Свою заяву обґрунтував тим, що вказаний виконавчий лист був поданий на виконання до відділу виконавчої служби, однак 06.10.2016 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника. ПАТ «Дніпроазот», який є правонаступником ВАТ «Дніпроазот», стало відомо, що до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 звернулася ОСОБА_1 , на яку як на спадкоємця заявник й просив замінити сторону боржника у виконавчому провадженні.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволена. 
Не погоджуючись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскаржуване судове рішення вважає незаконним та необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що незважаючи на оскарження рішення Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 28.08.2001 року по справі № 2-3079/01 та відкриття провадження для його перегляду за нововиявленими обставинами, суд необґрунтовано постановив ухвалу про заміну боржника у виконавчому провадженні, хоча в даному випадку існує об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, відтак провадження у справі підлягало зупиненню до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. На цій же підставі висновок суду про те, що рішення Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 28.08.2001 року по справі № 2-3079/01 набрало законної сили є помилковим. За таких умов посилання судом на положення ст.18 ЦПК України не відповідає дійсності. 
Окремо апелянт зазначає, що суд при вирішенні даного питання взагалі не взяв до уваги подані нею матеріали та доводи щодо неправомірності та незаконності рішення Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 07.08.2001 року. Крім того в день постановлення оскаржуваної ухвали адвокат апелянта брав участь у іншій справі і надіслав клопотання про відкладення розгляду, яке судом не було задоволене.
На підставі наведеного апелянт вважає, що суд під час розгляду даної справи не повно з`ясував всі обставини, що мають значення для справи, тому оскаржувана ухвала не може вважатись законною і підлягає скасуванню. 
У відзиві на апеляційну скаргу стягувач вказав, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, а ухвала суду - законною та обґрунтованою. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. 
У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції відсутні.
Обґрунтовуючи незаконність оскаржуваної ухвали, апелянт перш за все посилався на незаконну з його точки зору відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі, а також неврахування доводів ОСОБА_1 щодо незаконності рішення Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 28.08.2001 року по справі № 2-3079/01, на тій підставі, що боржником було подано заяву про перегляд рішення суду про стягнення коштів з померлого чоловіка апелянта за нововиявленими обставинами.  З такою позицією апелянта колегія суддів погодитись не може. 
Порядок заміни сторони виконавчого провадження передбачений положенням ст. 442 ЦПК України, за якою у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. З аналізу наведеної норми вбачається, що в рамках зазначеної процесуальної процедури суд вирішує питання виключно щодо заміни вибулої сторони її правонаступником, і жодним чином не може вирішувати питання законності чи незаконності судового рішення, яке є підставою для такого виконавчого провадження. За таких умов судом першої інстанції в повній відповідності до вимог процесуального закону не враховував доводи апелянта щодо її незгоди з рішенням суду по суті спору. 
Критично відноситься колегія суддів й до доводів апелянта щодо невиконання судом першої інстанції обов`язку зупинити розгляд справи до вирішення її заяви про перегляд рішення  Центрального району м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 28.08.2001 року. Підстави для зупинення провадження у справі чітко врегульовані нормами  ст.ст. 251, 252 ЦПК України. Зокрема п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України передбачає обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. З аналізу наведеної норми вбачається неможливість невмотивованого зупинення розгляду справи, а саме зупинення може мати місце виключно за умови, що без вирішення іншої справи суд не має об`єктивної можливості закінчити розгляд даної справи. В даному ж випадку апелянтом жодним чином не було як обґрунтовано неможливість розгляду питання процесуального правонаступництва у справі, так і не вказано, відсутність яких саме доказів не дозволяє встановити та оцінити обставини, які є предметом розгляду даної справи. За таких умов з точки зору колегії суддів апеляційного суду підстави для зупинення провадження в даному випадку були відсутні, що і було належним чином констатовано судом першої інстанції. 
Не може бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення і посилання апелянта на розгляд даного питання без участі ОСОБА_1 та її представника. Як вбачається з матеріалів справи, апелянта та її представника було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що не заперечується ними самими, а відповідно до ч.3 ст.442  неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Крім того, апелянт не зазначив, які саме доводи та обґрунтування він був позбавлений представити до суду, що поряд з доводами, вже оціненими судом, зумовлювали би ухвалення іншого судового рішення по суті питання.  
Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позиція суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, підстави для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції - відсутні.  
Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 23 вересня 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

 
Головуючий                                                                                                С.О. Журба

Судді                                                                                                            Т.О. Писана 

                                                                                                                     К.П. Приходько