ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Постанова
Іменем України

15 липня 2020 року
м. Харків

справа № 820/1184/15
провадження № 22-ц/818/3353/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Кругової С.С., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря судових засідань – Плахотнікової І.О.,

учасники справи: 

заявник: начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків), 
заінтересовані особи – ОСОБА_1 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу 

за поданням начальника Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,

з апеляційною скаргою Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в особі в.о.начальника Рудого Сергія Олександровича, на ухвалу Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2020 року, постановлену суддею Волчек О.О., в залі суду в м. Куп`янськ ,

В С Т А Н О В И В :

Начальник Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання нею зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом №820/1184/15, виданим 10.06.2015 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 259 788,39 грн. та виконавчим листом № 820/943/16, виданим 01.08.2016 року тим же судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 324 475,68 грн.

В обґрунтування подання зазначив, що на виконанні Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) знаходиться зведене виконавче провадження №58999301, до складу якого входять виконавчі провадження:

№53285838 з виконання виконавчого листа № 820/1184/15, виданого 10.06.2015 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 259 788,39 грн.;

№54136656 з виконання виконавчого листа № 820/943/16, виданого 01.08.2016 року Харківським окружним адміністративним судом про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 324475,68 грн., а всього сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням № 58999301 з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 643 221,88 грн.

За вказаними виконавчими документами боржником є - ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 25.01.2017 року та 15.06.2017 р. винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за № 53285838 та № 54136656, якими боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копії цих постанов за вих. № 307/14.12-37 та № 8444/14.12-37 відповідно, направлено сторонам виконавчого провадження, що підтверджується реєстром та списками про відправлення рекомендованих листів. На думку виконавця, таким чином боржник вважається повідомленою про початок примусового виконання рішень.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконані, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання, не здійснено, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження».

В поданні вказано також, що вжитими виконавцем заходами встановлено, що боржнику належать на праві власності FІАТ, модель DOBLO, легковий, 2008 року випуску, білого кольору ДНЗ НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 ; ГАЗ, модель 31105, легковий 2004 року випуску, сірого кольору, ДНЗ НОМЕР_4 , Кузов № НОМЕР_5 ; FІАТ, модель DOBLO, легковий, 2006 року випуску, білого кольору, ДНЗ НОМЕР_6 , Кузов № НОМЕР_7 , які знаходяться у розшуку та нежитлові приміщення - приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 , склад № 2 за адресою: АДРЕСА_2 , та цех по переробці картону за адресою: АДРЕСА_2 , однак ОСОБА_1 рішення суду не виконує.

Державним виконавцем 20.03.2017 року, 11.10.2019 року, 03.10.2019 року, 28.10.2019 року та 10.02.2020 року на адресу боржника надсилалися виклики, при виході на дільницю за адресою боржника особисто залишено виклики, щодо явки виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішень суду, однак, ОСОБА_1 на виклики не з`явилась, про причини неявки не повідомила державного виконавця.

На запити державного виконавця Державною прикордонною службою України відповідями від 23.10.2018 року, 24.01.2019 року, 16.09.2019 року, 14.11.2019 року та 05.12.2019 року повідомлено про те, що ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , неодноразово перетинала державний кордон України. За даними повідомленнями ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_8 .

Посилаючись на те, що судові рішення боржником не виконано, вона ухиляється від їх виконання, під час проведення виконавчих дій, на виклики до державного виконавця боржник не з`являється, декларацію про доходи та майновий стан не подає, добровільно не сплачує борги, державний виконавець просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2020 року у задоволенні подання Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа – відмовлено.

В апеляційній скарзі в.о.начальника Міжрайонний відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити подання в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про те, що відсутні відомості про ухилення боржника від виконання рішень суду, оскільки не надано доказів отримання боржником ОСОБА_1 постанов про відкриття проваджень є помилковими. Вказує, що чинним законодавством встановлено, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому провадженні. Також вказує, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про те, що не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України. Вказує, що держаним виконавцем було надано відомості про те, що судові рішення боржником не виконано, сума стягнення за зведеним виконавчим провадженням № 58999301 з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження становить 643 221,88 грн. під час проведення виконавчих дій, на виклики до державного виконавця боржник не з`являється, декларацію про доходи та майновий стан не подає, пояснень за фактами невиконання судових рішень суду боржником не здійснено, що свідчить про вчинення ОСОБА_1 дій, що унеможливлюють виконання рішень.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.06.2015 року Харківським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 259788,39 грн. Крім того, 01.08.2016 року тим же судом був виданий виконавчий лист про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 324475,68 грн. (а.с. 101, 105).

21.05.2017 р. та 15.06.2017 р. старшим державним виконавцем Куп`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Харківській області Закопайлом О.Ю. були прийняті постанови про відкриття виконавчого провадження № 53285838 та виконавчого провадження № 54136656 відповідно та направлені сторонам виконавчих проваджень (а.с.102, 106). Розпорядженням МРВ ДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Головного територіального управління юстиції у Харківській області № 24 від 09.07.2018р. вказані провадження передані головному держвиконавцю ОСОБА_2 (а.с.51). Постановою від 25.04.2019 року виконавця ОСОБА_2 вони були об`єднані під номером зведеного ВП №58999301 (а.с. 52-53).

Встановлено, що під час виконання рішення суду виконавцем зроблені запити про наявність у боржника рухомого і нерухомого майна (а.с. 112, 115-116).

03.10.2019р., 28.10.2019 р., 02.12.2019 р. і 10.02.2020 р. складені акти державним виконавцем про відсутність боржника за адресою можливого місця проживання: АДРЕСА_3 .

На а.с.123-127 міститься інформація про перетин ОСОБА_1 державного кордону України, між тим державний кордон ОСОБА_1 перетинає на короткий строк, з чого не вбачається, що вказані дії боржниця вчиняє з метою уникнути виконання зобов`язань або перетинає кордон з метою подорожей та відпочинку, на що витрачає значні кошти.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 рокурегулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Законупередбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов`язань, але лише до моменту виконання зобов`язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язання за рішенням.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року, "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону N 3857-XIIта у п. 18 ч. 3ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Такі права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюютьсястаттею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.
Із змісту цього пункту вбачається, що ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Проте особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення частини 2 статті 12 ЦПКнаявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері визначаються Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (далі - Закон № 3857-XII).

Даним Законом встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасового обмеження громадян України у праві виїзду за кордон.

Відповідно до частини першоїстатті 1 Закону № 3857-XIIгромадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з пунктом п`ятим частини першоїстатті 6 Закону № 3857-XIIгромадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов`язань.

Як випливає з аналізу наведених положень закону підставою обмеження особи у праві виїзду за межі України є не лише наявність невиконаних зобов`язань, покладених на фізичну особу судовим рішенням, а винна поведінка боржника, яка полягає в ухиленні останнього від виконання таких зобов`язань.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбаченихст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно ст. 2 Протоколу № 4 доКонвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку , запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегія суддів вважає, що тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Відповідно достатті 441 ЦПК Українитимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.
Аналізуючи положеннястатті 441 ЦПК Україниу взаємозв`язку з положеннямистатті 6 Закону № 3857-XIIта положеннямиЗакону № 1404-VIII, слід дійти висновку, що підставою для встановлення особі тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення судом, який розглядає подання державного виконавця, факту умисного ухилення боржника від виконання своїх майнових зобов`язань перед стягувачем. Тобто, якщо боржник, який має можливість, свідомо ухиляється від покладеного на нього судом обов`язку.

Представник заявника вказує, що документи виконавчого провадження ним було надіслано за адресою, яка зазначена у виконавчому документі, що свідчить про те, що боржник повідомлений про наявність відкритого виконавчого провадження.

Колегією суддів встановлено, що дії державного виконавця щодо направлення на адресу боржника документів виконавчого провадження відповідали вимогам закону.

Водночас, беззаперечно стверджувати, що боржник фактично знає про виконавче провадження щодо нього, має можливість виконати боргові зобов`язання, але свідомо ухиляється від їх виконання – наразі передчасно.

З матеріалів справи вбачається, що на праві власності ОСОБА_1 має майно, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги стягувача. 

Отже, наявні в матеріалах справи документи, не вказують на умисне ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на неї обов`язків судовим рішенням та судом не встановлено фактів, що потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), в особі в.о.начальника Рудого Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу  Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий –                                                                     Н.П. Пилипчук 

Судді –                                                                        О.Ю. Тичкова 

                                                                               С.С. Кругова