ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер справи 663/3772/18                                        Головуючий в 1 інстанції Шульга К.М.
Номер провадження 22-ц/819/622/20                                         Доповідач Орловська Н.В.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ

15 вересня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                                                          Орловської Н.В.
суддів                                                                      Кутурланової О.В.
                                                       Майданіка В.В.
секретар                                                Литвиненко В.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23 січня 2020 року у складі судді Шульги К.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, 

В С Т А Н О В И В :

19.12.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та із врахуванням змінених позовних вимог ( а. с 57 т.2). просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У встановлений строк подана заява про прийняття спадщини. Під час шлюбу ОСОБА_3 та відповідача, ОСОБА_2 , який зареєстрований 13.03.1992р. придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 згідно договору купівлі продажу від 13.01.1997 р. Належну спадкодавцеві 1\2 частину домоволодіння він подарував дружині згідно договору від 8.10.1998р. На час відкриття спадщини вказаний житловий будинок спадкодавцеві не належав, однак 18.02.2008р. ОСОБА_2 наданий дозвіл на будівництво двоповерхової будівлі літньої кухні. За час шлюбу зі спадкодавцем зведена літня кухня літ. «Л», сарай літ. «З» та навіс літ «М», які є спільним майном подружжя, та підлягає спадкуванню за законом, де частка позивача становить 1\4. Просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1\4 частину споруд : літньої кухні літ. Л; сараю літ. «З»; навісу літ. «М», розміщених в АДРЕСА_1 та стягнути на його користь понесені судові витрати.
Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 23 січня 2020 рокуу задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_2 є одноосібним власником домоволодіння АДРЕСА_1 , до складу якого входять житловий будинок та усі приналежні господарські споруди. Позивачем не доведено наявність у нього права на спадкування 1\4 частини господарських споруд : сараю літ. «З», навісу літ «М» та літньої кухні літ. «Л», зведеної відповідно до рішення виконкому Скадовської міської ради від 18.02.2008р.№ 38 про надання ОСОБА_2 дозволу на будівництво, а тому позовні вимоги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають. 
       В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги про визнання за ним права власності в порядку спадкування на 1/4 частину господарських споруд : сараю літ. «З», навісу літ «М» та літньої кухні літ. «Л».
В обґрунтування послався на те, що оскаржуваним рішенням порушуються його спадкові права, як спадкоємця першої черги після смерті батька, ОСОБА_3 . Судом не вирішені заявлені ним вимоги про визнання права власності в порядку спадкування на частину споруд, які зведені відповідачем під час шлюбу зі спадкодавцем. Суд не вказав, які саме обставини мав доводити позивач на підтвердження своїх вимог.
       Суд не врахував, що спірні споруди є новоствореними об`єктами, що обладнані зручностями, мають житлові приміщення та використовуються відповідачем для отримання доходу. За будівельними характеристиками та цільовим призначенням ці споруди не мають ознак господарських споруд. Також не враховано, що спірне майно зведено під час шлюбу та згідно ст. 60-70 СК України належить до спільного майна подружжя, де частка спадкодавця становить 1\2, яка є предметом спадкування.
       Учасники справи відзив на апеляційну каргу не подавали, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Заслухавши доповідача, осіб, які приймають участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини. 
За визначенням ст. ст. 1216,1217, ч.2 ст.1220, ч.1 ст.1221 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
З матеріалів справи вбачається, що спадщина після смерті ОСОБА_3 , відкрилась з дати його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації і останнього проживання в АДРЕСА_2 . Разом із ним постійно проживали і зареєстровані його дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_4 (а.с. 3-4, 40,42,45 т.1). 
Спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не складав.
В силу ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають спадкоємці за законом, які набувають право на спадкування шляхом його прийняття, зокрема шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини в продовж шести місяців від дня відкриття спадщини.
Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги, який проживає окремо, та у встановлений строк подав заяву про прийняття спадщини.( а.с. 4-6).
Згідно письмового висновку приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу Куліш Л.Г. відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування щодо майна, належного ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав ненадання правовстановлюючого документу про належність спадкодавцеві права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 ( а.с.80 т.2).
Як вбачається із змісту заявленого позову, порушення своїх спадкових прав позивач пов`язував із тим фактом, що на день відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкодавець ОСОБА_3 мав право власності на 1/2 частину господарських споруд : сараю літ. «З», навісу літ «М» та літньої кухні літ. «Л», розміщених по АДРЕСА_2 , а тому права власності в порядку спадкування на частину цього майна підлягає судовому захисту шляхом визнання такого права.
З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що відповідач ОСОБА_2 під час шлюбу із ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу цього будинку від 30.01.1997р. набула право власності на 1\2 частину домоволодіння АДРЕСА_2 . Згідно свідоцтва про право власності від 08.10.1998р. власником решти 1\2 частини цього будинку зареєстрований ОСОБА_3 ( Т.1 а.с.25-29).
Відповідно до умов договору дарування від 2.11.1998р., укладеного між подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , остання набула право власності на належну дарувальнику 1\2 частину цього домоволодіння, яке складалось у цілому із житлового будинку, літ. «А»; літньої кухні літ. «Б»; сараїв літ «Б,Ж,Г,Д,Е», водопроводу, огорожі, душу.( Т.1 а.с.30,31).
Рішенням виконкому Скадовської міської ради від 18.02.2008р. № 38 ОСОБА_2 , як власнику домоволодіння, що розміщене на належній їй земельній ділянці надано дозвіл на будівництво літньої кухні. (т.1 а.с.32-33). Після завершення будівництва до технічної документації внесені нові господарські будівлі: літня кухня літ. «Л», сарай літ. «З» та навіс літ «М». ( а.с.42 т.1).
Згідно технічного опису вказаних будівель, викладеного у технічному паспорті станом на 15.09.2008р. літня кухня літ «Л» складається із побутових приміщень, загальна площа яких становить 42 кв.м. (т.1 а.с.37-39 та а.с.42, 121-123).
За визначенням ст. 179, ч.1 ст. 181 ЦК України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. До нерухомих речей належить, зокрема об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації. ( ч.1 ст. 182 ЦК України).
Відповідно до приписів ст. 186 цього Кодексу, річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов`язана із нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За визначенням ст. 380 ЦК України, житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена із дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно - правовими актами і призначена для постійного у ній проживання.
Відповідно до ст. 381 цього Кодексу садибою є земельна ділянка разом із розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними та підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.
З врахуванням встановлених судом фактичних обставин справи та наведених норм матеріального права суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що зведені відповідачем у 2008 році господарсько - побутові споруди : літня кухня літ. «Л», сарай літ. «З» та навіс літ «М», є приналежністю головної речі, житлового будинку, а тому не може бути самостійним предметом спадкування після смерті ОСОБА_3 .
Таким чином, заявлені позивачем вимоги щодо захисту його спадкових прав шляхом визнання за ним права власності на частку у вказаному майні задоволенню не підлягають.
Не спростовують висновків суду доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув заявлені позовні вимоги після їх зміни, викладеної у письмовій заяві від 02.09.2019р, де передбачений спосіб відновлення спадкових прав шляхом визнання за спадкоємцем права власності на 1\4 частину літньої кухні літ. «Л», сараю літ. «З» та навісу літ «М», оскільки за змістом первинно поданого позову та поданих окремих заяв, позивач уточнював та змінював спосіб захисту своїх прав. 
Зокрема, у заявах від 05.07.2019р. та від 19.07.2019р. позивач просив виділити йому в натурі 1\4 частину спірних господарських споруд. ( а.с. 188, 201 т.1).
У заяві від 02.09.2020р. позивач остаточно просив відновити його спадкове право шляхом визнання за ним право власності на ці ж господарські споруди. Вказана заява не містить посилань на відмову від раніше заявленого додаткового способу захисту спадкового права щодо виділення в натурі 1\4 частини цих споруд.
Отже, судовій перевірці підлягали вимоги про наявність у позивача права спадкування на господарські споруди, а також реалізації цього права шляхом визнання права власності на їх частину та виділення їх в натурі.
Враховуючи, що згідно висновків суду першої інстанції, спірні господарські споруди не є предметом спадкування, а тому захист права на спадкування не передбачає також і визнання права власності в порядку спадкування на спірні споруди, які не можуть бути відокремлені від головної речі, житлового будинку.
За викладених обставин справи, а також враховуючи визначений ст. 5 ЦПК України обсяг повноважень суду при здійсненні правосуддя, захисту прав , свобод та інтересів фізичних осіб, суд надав оцінку всім заявленим вимогам, що відповідає засадам цивільного судочинства, закріпленим у ст. 10, 12, 13 цього Кодексу.
Також відсутні підстави для висновку щодо порушення процесуальних прав позивача в ході розгляду справи в суді першої інстанції в частині надання йому належної правової допомоги, як особі, яка за станом здоров`я та правової обмеженості не могла самостійно їх реалізувати в суді, оскільки з матеріалів справи вбачається, що впродовж всього часу розгляду справи, позивач користався правом на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, яка надавалась йому адвокатом за місцем знаходження суду першої інстанції, що розглядав справу, так і адвокатом за місцем постійного проживання позивача. ( т.1 а.с. 11-12 ,58, 85,150 та т.2 а.с. 66-68 ).
Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тоді як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для її задоволення та скасування рішення суду відсутні.
Керуючись ст.ст.  367, 374,375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 23 січня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст судового рішення складено 18 вересня 2020 року.

Головуючий                                ____________                        Н.В.Орловська

Судді:                                       ____________                     О.В.Кутурланова

____________                       В.В.Майданік