Ухвала
 
13 липня 2020 року
м. Київ
справа № 639/2981/19
провадження № 61-9537 ск 20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України 
на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 червня 2020 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи: прокуратура Харківської області, Харківська місцева прокуратура № 2, Головне Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області в особі ліквідаційної комісії, про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебуванням під слідством та судом, і втраченого у зв`язку з цим заробітку,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 02 березня 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду 
від 09 червня 2020 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконним перебуванням під слідством та судом у розмірі 300 000,00 грн. Вирішено питання судових витрат.
30 червня 2020 року Державна казначейська служба України засобами поштового зв`язку звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 червня 2020 року (надійшла до суду 02 липня 2020 року), в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі .
У касаційній скарзі представник заявника просить звільнити від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що позивачем при подачі позовної заяви судовий збір не справлявся. Також заявник посилається на підстави, викладені в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду 
у складі Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17.
Наведені в обґрунтування заявленого клопотання доводи не можуть слугувати підставою для задоволення клопотання, оскільки у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 914/1748/17 звільнено від сплати судового збору позивача у справі про відшкодування шкоди. Однак у цій справі касаційну скаргу подає відповідач - Державна казначейська служба України, яка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у таких категоріях справ.
Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України випливає, що ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 8 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 1 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. 
Станом на 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 1 921,00 грн.
Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до суду касаційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач визначив її у грошовому вимірі.
Таким чином, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 19 210, 00 грн.
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до УК 
у Печер.р-ні/Печерс. р-н/22030102, код ЄДРПОУ: 38004897, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 05 березня 2020 року та постанову Харківського апеляційного суду від 09 червня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали 
до 12 серпня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Д. Д. Луспеник