ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 2340/4436/18                                                              Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Лічевецького І.О.,
                                                          Мельничука В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод»  звернулось до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року: 
- №0007291408 про зменшення суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 280414,00 грн.; 
- №0007271408 про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1583671,00 грн. та нарахування штрафних санкцій в сумі 395918,00 грн.; 
- №0007301408 про застосування штрафних санкцій за відсутність реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних в сумі 484927,50 грн.; 
- №0007221408 про збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 61797,00 грн., в тому числі 49438,00 грн. за основним зобов`язанням та 12360,00 грн. за штрафними санкціями; 
- №0007211408 про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 59096,00 грн.; 
- №0007191405 про нарахування пені за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та штрафних санкцій за порушення валютного законодавства в сумі 3400,00 грн.; 
- №0007251407 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки в сумі 132992,00 грн.
Позов обґрунтовано тим, зокрема, що податкове повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року №0007251407, яким йому нараховано штраф у розмірі 132992,90 грн. за порушення Положення про ведення касових операцій в національній валюті в України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 є протиправним, оскільки підприємством своєчасно оприбутковувано готівкові кошти відповідно до Z-звітів, які формуються на підставі фіскальних чеків у книзі КОРО, а інформація про неоприбуткування готівки не відповідає дійсності, так як остання під час проведення перевірки не перевірялася.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 17 липня 2018 року: - №0007271408, №000721408, №0007221408, №0007301408, №0007251407. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Втім, постановою Верховного Суду від 22 січня 2020 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №2340/4436/18 в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 17 липня 2018 року №0007251407 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2019 року у справі №2340/4436/18 залишено без змін.
Направляючи справу на новий розгляд у відповідній частині, Верховний Суд виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанцій здійснено формальний огляд письмових доказів та не встановлено, яке саме правопорушення відбулось (якщо відбулось) - неоприбуткування коштів чи несвоєчасне оприбуткування коштів по кожному із зазначених контролюючим органом у акті перевірки епізодів; чи вся готівка в повному обсязі оприбуткована через реєстратор розрахункових операцій, чи своєчасно роздруковані та підклеєні відповідні Z-звіти, і чи всі дані повністю відповідають даним, отриманим податковим органом в електронному вигляді.
Під час нового розгляду справи в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року №0007251407, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у задоволення позовних вимог було відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що приймаючи вказане податкове повідомлення-рішення податковий орган виходив з того, що позивачем несвоєчасно оприбутковано готівкові кошти у графі №5 розділу 2 КОРО, так як дати записів про надходження готівкових коштів до КОРО не відповідають датам надходження готівкових коштів, вказаних у Z-звітах.
Однак, позивач звертає увагу, що позивачем не подавались КОРО, тому такий висновок контролюючого органу є неправомірним.
Вказує, що під час проведення перевірки підприємство оприбутковувало готівкові кошти відповідно до Z-звітів, які формуються на підставі фіскальних чеків у книзі КОРО своєчасно, оскільки дата внесення записів до книги КОРО відповідає даті роздрукування  Z-звітів.
Зазначає, що з 01 січня 2018 року втратило Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637, а Указ Президента №436/95 не передбачає відповідальності за не роздрукування Z-звітів у день надходження готівки.
У відзиві на апеляційну скаргу податковим органом зазначено, що з наданих позивачем документів вбачається, що несвоєчасне обгрунтування готівкових коштів у графі 5 розділу 2 КОРО, так як дата записів надходження коштів до КОРО не відповідає датам надходження готівкових коштів, вказаних у Z-звітах.
Окрім того, позивачем до суду апеляційної інстанції подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі №1340/3510/18 (провадження №11-1160апп19).
Відповідно до п.5 частини другої ст.236 КАС України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.
У силу вимог частини першої статті 359 КАС України постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Так, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що 20 травня 2020 року Великою Палатою Верховного Суду у справі №1340/3510/18 було винесено відповідне судове рішення та така постанова набрала законної сили з дати її прийняття. 
З огляду на викладене відсутні передбачені п.5 частини другої ст.236 КАС України підстави для зупинення провадження у даній справі, а тому клопотання позивача задоволенню не підлягає.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДФС у Черкаській області проведено документальну планову виїзну перевірку акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, валютного за період з 01.01.2015 по 31.03.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.03.2018, за результатами якої складено акт від 23.06.2018 № 251/23-00-14-0807/30147563.
Перевіркою встановлено порушення Акціонерним товариством «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод», зокрема: вимог п. 2.6 глави 2 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні» затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 637 (із змінами та доповненнями), в редакції яка діяла до 05.01.2018, в частині оприбуткування та несвоєчасного оприбуткування готівки в КОРО на загальну суму 26598 грн. 58 коп.
На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Черкаській області прийнято, зокрема податкове повідомлення-рішення від 17.07.2018 № 0007251407 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки в сумі 132992 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування вказаного рішення, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості висновків контролюючого органу, викладених в Акті перевірки щодо порушення позивачем вимог п. 2.6 Положення №637 в частині несвоєчасного оприбуткування, не оприбуткування готівкових коштів.
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями), а також окремі питання організації банками роботи з готівкою регулювався Положенням про ведення касових операцій, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №40/10320 (далі - Положення №637) (чинного на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 оприбуткуванням готівки є проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.
Згідно п.2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.
Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів.
У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).
Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.
Зміст наведених норм матеріального права вказує на те, що у разі проведення готівкових розрахунків з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у касових ордерах та відображення на їх підставі готівки у касовій книзі. У випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.
У випадку невиконання будь-якої з цих дій, це є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність, визначена в Указі Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 № 436/95 (далі - Указ №436/95 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Так, у силу вимог статті 1 Указу №436/95 у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу.
Відповідно до абзацу 3 пункту 1 Указу №436/95 за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки визначено штраф у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.
Відтак, суб`єкти господарювання, мають своєчасно та в повній мірі оприбутковувати усю готівку, що надходить до кас.
Перевіряючи обставини порушення позивачем порядку оприбуткування готівки на підставі фактів, які були відображено у акті перевірки (а.с. 88 Том 1),  колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до п. 3.3.4 Акту перевірки при перевірці КОРО №3000157093Р/1, зареєстрованій в контролюючому органі 25.08.2015 за адресою здійснення діяльності: Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, б. 5, податковим органом було встановлено:
- несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО, а саме за 07.10.2015 відповідно до денного Z - звіту № 0039 від 08.10.2015, сума готівки в розмірі 967,49 грн. фактично оприбуткована 08.10.2015;
- несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО, а саме за  30.10.2015 відповідно до денного Z  - звіту № 0062 від 31.10.2015, сума готівки в розмірі 1456,37 грн. фактично оприбуткована 31.10.2015.
При перевірці КОРО №3000157093Р/2 та №3000157093Р/3 зареєстрованій в контролюючому органі 22.02.2016 та 26.08.2016 за адресою здійснення діяльності: Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, б. 5, встановлено:
- несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО, а саме за 18.05.2016 відповідно до денного Z - звіту №0274 від 19.05.2016, сума готівки в розмірі 2438,16 грн. фактично оприбуткована 19.05.2016;
- не оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО згідно денних Z - звітів: № 0385 від 28.08.2016 на суму готівки 1777,35 грн., № 0386 від 29.08.2016 на суму готівки 3325,03 грн., № 0387 від 29.08.2016 на суму готівки 3539,74 грн., № 0388 від 31.08.2016 на суму готівки 3187,27 грн.
При перевірці КОРО №3000157093Р/4, зареєстрованій в контролюючому органі 23.02.2017 за адресою здійснення діяльності: Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, б. 5, встановлено:
- не оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО згідно денного Z - звіту № 0611 від 31.03.2017 на суму готівки 3919,14 грн.;
- не оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО, згідно денного Z - звіту № 0736 від 29.06.2017 на суму готівки 3172,07 грн.
При перевірці КОРО №3000157093Р/5, зареєстрованій в контролюючому органі 29.08.2017 за адресою здійснення діяльності: Черкаська область, м. Сміла, вул. Коробейника, б. 5, виявлено факт не оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО згідно денного Z - звіту № 0810 від 18.09.2017 на суму готівки 2815,96 грн.
Як наслідок, судом першої інстанції, виходячи з аналізу наданих позивачем до суду оригіналів фіскальних звітніх чеків РРО №№ 0039, 0062, 0274, 0385, 0386, 0387, 0388, 0611, 0736, 0810, було встановлено, що згідно денного Z - звіту №0039 від 08.10.2015 вбачається надходження готівки в розмірі 967,49 грн. 
Разом з тим, у відповідності до КОРО №3000157093Р/1 (а.с. 81 Том 2), запис про надходження готівки у розмірі 967,49 грн. у відповідності до Z - звіту №0039 внесено - 07.10.2015.
Згідно денного Z - звіту №0062 від 31.10.2015 вбачається надходження готівки в розмірі 1456,37 грн., однак у відповідності до КОРО №3000157093Р/1 (а.с. 81 Том 2), запис про надходження готівки у розмірі 1456,37 грн. у відповідності до Z - звіту №0062 внесено - 30.10.2015.
Денний Z - звіт №0274 від 19.05.2016 фіксує надходження готівки в розмірі 2438,16 грн., однак у відповідності до КОРО №3000157093Р/2 (а.с. 92 Том 2), запис про надходження готівки у розмірі 2438,16 грн. у відповідності до Z - звіту № 0274 внесено - 18.05.2016.
Вказані обставини, на думку суду попередньої інстанції, свідчать про несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів в графу 5 розділу 2 КОРО, так як дати записів про надходження готівкових коштів до КОРО не відповідають датам надходження готівкових коштів вказаним у Z - звітах.
Щодо виявлених в Акті перевірки порушень щодо не оприбуткування позивачем готівкових коштів в КОРО, судом першої інстанції зазначено таке.
Згідно денних Z - звітів: № 0385 від 28.08.2016 вбачається надходження готівки в розмірі на суму 1777,35 грн., №0386 від 29.08.2016 на суму готівки 3325,03 грн., № 0387 від 30.08.2016 на суму готівки 3539,74 грн., № 0388 від 31.08.2016 на суму готівки 3187,27 грн.
Однак, у відповідності до КОРО №3000157093Р/3, яку розпочато 28.08.2016, записи про надходження готівки відповідно до вказаних Z - звітів, до КОРО №3000157093Р/3 не внесено (а.с. 84-89 Том 2).
Згідно денних Z - звітів: №0611 від 31.03.2017 вбачається надходження готівки в розмірі на суму 3919,14 грн., № 0736 від 29.06.2017 на суму готівки 3172,07 грн.
Разом з тим, у відповідності до КОРО №3000157093Р/4 (а.с. 98-105 Том 2), яку розпочато 24.02.2017, внесено запис (а.с.100 Том 2) дата - 31.03.2015, № Z - звіту - 0611, в якому відсутня інформація щодо розміру надходження готівкових коштів. 
Крім того, дата внесення запису не відповідає періоду ведення КОРО №3000157093Р/4.
Також, запис про надходження готівки відповідно до Z - звіту № 0736 від 29.06.2017 на суму готівки 3172,07 грн., до КОРО №3000157093Р/4 не внесено.
Згідно денного Z - звіту: №0810 від 18.09.2017 вбачається надходження готівки в розмірі на суму 2815,96 грн., однак у відповідності до КОРО №3000157093Р/5 (а.с. 106-110 Том 2), яку зареєстровано 29.08.2017, внесено запис (а.с.108 Том 2)  дата - 18.09.17, № Z - звіту - 0810, готівкові кошти внесені у сумі 3593,40 грн.
Таким чином, сума готівкових коштів внесених відповідно до Z - звіту: №0810 від 18.09.2017 не відповідає розміру внесених коштів відповідно до запису до КОРО №3000157093Р/5.
З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов до висновку про  наявність підстав для застосовання відповідачем фінансових санкцій у вигляді штрафу у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що об`єктивна сторона вчиненого позивачем порушення в Акті перевірки визначена як порушення пункту 2.6 Положення № 637, за що передбачена відповідальність згідно абзацу 3 пункту 1 Указу №436/95.
Однак, прийнятим 06 липня 1995 року Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» також була установлена відповідальність за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги). Перелік таких порушень та санкції визначені розділом V «Відповідальність за порушення вимог цього Закону».
Так, пунктом 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» передбачено фінансові санкції за порушення вимог цього закону, а саме: за встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через РРО з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання.
Аналіз зазначених положень свідчить про те, що об`єктивна сторона обох порушень, як того, що визначено абзацом третім статті 1 Указу № 436/95, так і того, що визначене пунктом 1 частини першої статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», фактично полягає у одних і тих самих діях.
При цьому, зі змісту статті 25 Конституційного Договору вбачається, що метою постановлення Указу № 436/95 було врегулювання відносин щодо належного обліку готівкових операцій суб`єктами підприємницької діяльності, які до цього не були належним чином урегульовані іншими законодавчими актами, а термін його дії обмежувався прийняттям відповідного закону.
Оскільки шляхом прийняття Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» ці правовідносини врегулював законодавчий орган, то Указ № 436/95 припинив дію як у частині визначення складу такого правопорушення як неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки, так і в частині встановлених за таке правопорушення санкцій, його положення уже не могло застосовуватися.
Таким чином, до правовідносин, що виникли після набрання чинності Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», положення абзацу третього статті 1 Указу №436/95 не застосовується.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 1340/3510/18 та у постановах Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі №500/39/19 та від 24 червня 2020 року у справі №520/795/19.
Колегія суддів підстав для відступу від вказаної правової позиції Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду не вбачає.
З огляду на наведене, контролюючим органом безпідставно застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції в сумі 132992 грн грн згідно з абзацом 3 пункту 1 Указу № 436/95, що, в свою чергу, свідчить про протиправність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року №0007251407 про застосування штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки.
У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 квітня 2020 року - скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «Смілянський електромеханічний завод» до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 17 липня 2018 року №0007251407 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 17 липня 2018 року №0007251407. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко 

Судді                                                                         І.О. Лічевецький

                                                                                           В.П. Мельничук