Ухвала
 
30 червня 2020 року
місто Київ
 
справа № 552/5350/19
провадження № 61-9463ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Яремка В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Київської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування рішення Київської районної в м. Полтаві ради, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації нерухомого майна, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку та повернути її позивачу у належному стані,
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Стислий виклад позиції позивачів
У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання незаконним та скасування пункту 4 рішення Київської районної у м. Полтаві ради від 28 березня 2019 року «Про розгляд заяв громадян про затвердження документацій із землеустрою та передачу у власність земельних ділянок» про передачу у власність ОСОБА_3 земельної ділянки; визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 5310136400:14:006:0193, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1805968053101, який укладено 07 травня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дяченком В`ячеславом Анатолійовичем, договір купівлі-продажу, укладений 28 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Яровим Олександром Борисовичем; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5310136400:14:006:0193, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1805968053101, за ОСОБА_3 номер запису про право власності: 31083517 від 04 квітня 2019 року, за ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 31440139 від 07 травня 2019 року, за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 31749745 від 28 травня 2019 року.
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, кадастровий номер 5310136400:14:006:0193, що за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку та повернути її позивачу у належному стані.
Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Київськогорайонного суду м. Полтави від 10 лютого 2020 року у задоволенні позовів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції встановив, що під час розгляду справи не встановлено наявності у ОСОБА_2 правовстановлюючих документів на підтвердження її права користування спірною земельною ділянкою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд зазначив, що позбавлення права власності іншої особи є крайнім заходом втручання у мирне володіння майном, тому позивач зобов`язаний не тільки зазначити, а й довести своє право на спірну земельну ділянку. Проте, у цій справі ОСОБА_2 не доведено наявності у неї прав на земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 , тобто не встановлено порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.
Суд першої інстанції зробив висновок, що висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи від 12 вересня 2019 року № 36, відповідно до якого зовнішні межі земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 та 4 а, перетинаються у площині та накладаються одна на одну, не може бути визнано судом належним доказом.
Щодо вимог зустрічного позову суд першої інстанції встановив, що на час придбання земельної ділянки ОСОБА_1 була обізнана щодо розташування на ній спірних споруд, проте на момент укладення договору купівлі-продажу претензій до продавця не висловлювала.
Суд першої інстанції зробив висновок, що ОСОБА_1 обрала неналежний спосіб захисту свого порушеного права, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення.
Визнано незаконним та скасовано пункт 4 рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 28 березня 2019 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 та надання у власність ОСОБА_3 земельної ділянки за цією адресою, площею 973 кв. м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136400:14:006:0193.
Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , площею 973 кв. м, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5310136400:14:006:0193, укладений 07 травня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дяченком В. А., укладений 28 травня 2019 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Яровим О. Б.
Скасовано записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про проведену державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер 5310136400:14:006:0193, площею 0, 0973 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1805968053101, за ОСОБА_3 номер запису про право власності: 31083517 від 04 квітня 2019 року, за ОСОБА_4 , номер запису про право власності: 31440139 від 07 травня 2019 року, за ОСОБА_1 , номер запису про право власності: 31749745 від 28 травня 2019 року.
Здійснено розподіл судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Суд апеляційної інстанції визнав помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у ОСОБА_2 права користування земельною ділянкою, що на АДРЕСА_1 , оскільки таке право підтверджено рішенням Київського районного суду м. Полтави від 16 січня 2019 року у справі № 552/7321/18, яке набрало чинності і є обов`язкових для всіх органів, зокрема, місцевого самоврядування. Зазначеним рішенням ОСОБА_2 виділено у користування земельну ділянку, площею 1 000 кв. м.
Отже, право ОСОБА_2 , у разі його порушення підлягає судовому захисту.
Суд апеляційної інстанції зробив висновок, що оскільки земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , передано у власність ОСОБА_3 з порушенням прав землекористувача ОСОБА_2 , спірні правочини не відповідають вимогам частини першої статті 203 ЦК України, відповідно до статті 215 ЦК України є недійсними.
ІІ. ВИМОГИ ТА АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
22 червня 2020 року ОСОБА_1 із застосуванням засобів поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 , ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 .
Визначення заявником підстав касаційного оскарження
Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, врегульованих процесуальним законом.
Вивчивши зміст касаційної скарги, Верховний Суд встановив, що касаційна скарга містить визначення підстав касаційного оскарження відповідно до вимог статті 389 ЦПК України.
Заявником як підстави касаційного оскарження наведеного судового рішення визначено, що:
- оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права;
- оскаржуване рішення не відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18), відповідно до якого особа, яка зареєструвала право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі повноваження власника, визначені статтею 317 ЦК України.
Таким чином, серед підстав касаційного оскарження заявником рішень судів першої та апеляційної інстанцій нею зазначена та підстава, яка згадана у пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, що свідчить про виконання ним вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги.
ІІІ. ЗАГАЛЬНІ ВИСНОВКИ ЩОДО ВІДКРИТТЯ КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, а наведені підстави касаційного оскарження відповідають положенням статті 389 ЦПК України.
Судом не встановлено наявності достатніх й обґрунтованих підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги, а так само відмови у відкритті касаційного провадження.
IV. ВИРІШЕННЯ ПИТАННЯ ЩОДО ЗУПИНЕННЯ ДІЇ ОСКАРЖУВАНИХ РІШЕНЬ
У касаційній скарзі заявник просить зупинити дію оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанцій.
Клопотання обґрунтовувалося тим, що у разі скасування судових рішень у касаційному порядку поворот виконання такого рішення буде неможливим.
Згідно з частиною восьмою статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Клопотання про зупинення виконання (дії) судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Враховуючи те, що заявник не навів достатньо обґрунтованих підстав, за яких суд касаційної інстанції може зупинити виконання оскаржуваного рішення, доводи клопотання зводяться до ймовірності настання негативних наслідків, проте наведені заявником обставини не підтверджені належними доказами. Зазначені заявником ризики неможливості повороту виконання судового рішення не доведені, а тому клопотання задоволенню не підлягає. У таких висновках визначальним є, зокрема, засади цивільного процесу, визначені у статтях 12 та 13 ЦПК України.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Керуючись статтями 389, 392, 394, 390, 395 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі.
Витребувати із Київського районного суду м. Полтави цивільну справу № 552/5350/19 за позовом  ОСОБА_2 до Київської районної в м. Полтаві ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування рішення Київської районної в м. Полтаві ради, визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування державної реєстрації нерухомого майна, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку та повернути її позивачу у належному стані.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Полтавського апеляційного суду від 08 квітня 2020 року, відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 30 липня 2020 року.
Провести попередній розгляд справи колегією у складі трьох суддів.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                             С. О. Погрібний
 
                                                                                                                        А. С. Олійник
 
                                                                                                                        В. В. Яремко