ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/425/20 Справа № 201/3246/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Лобарчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.        
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою  Акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

28 березня 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович в якому просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 07.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18054, яким задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на загальну суму 1 143 226,02 грн. (один мільйон сто сорок три тисячі двісті двадцять шість гривень 02 коп.) та звернуто стягнення на квартиру під номером АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), власником якої є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий міським в/м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 06.10.1998 р., місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), на підставі Іпотечного договору № 105/24-176-7, посвідченого 21.12.2007 р., ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 7109, що укладено в забезпечення зобов`язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 від 21.12.2007 р., кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»; покласти на Відповідача судові витрати у справі. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.12.2007 р. між ОСОБА_3 та ПАТ«Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 (Кредитний договір), за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 505 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних за період користування кредитом строком до 20.12.2014 р. 21.12.2007 р. в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як майновими поручителями, було укладено Іпотечний договір № 105/24-176-7, відповідно до якого іпотекодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру під номером АДРЕСА_1 , що належить Позивачу та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №724511, виданого 23.03.2006 р. Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 23.03.2006 р. 16.03.2018 року представником позивача ОСОБА_5 на прийомі у приватного виконавця Лисенко Ю.О. було отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55487923 від 09.01.2018 р., винесену приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. (місце знаходження: АДРЕСА_3 ), про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за № 18054, наданого 07 вересня 2017 року. Із тексту постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.01.2018 р. вбачається, що 07.09.2017 р. року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18054, яким звернуто стягнення на квартиру під номером АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), власником якої є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий міським в/м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 06.10.1998 р., місце реєстрації: АДРЕСА_2 ). Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 105/24-176-7, посвідченого 21.12.2007 р., ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 7109, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 від 21.12.2007 р., кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості становить 1 143 226,02 грн., що складається: прострочена заборгованість - 444 880,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим % - 698 346,02 грн. Строк, за який провадиться стягнення - у виконавчому написі зазначно як «за період з 20.12.2014 р. по 07.07.2017 р.». Позивач вважає, що нотаріус не дотримався вимог актів законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів нотаріусом на документах, які свідчать про безспірність заборгованості, внаслідок чого порушив права Позивача, а у самого Відповідача були відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше 3-х років, а тому виконавчий напис має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. При вчиненні спірного виконавчого напису було порушено порядок його вчинення, регламентований законодавством; не враховано, що Позивач звернувся до нотаріуса із вимогою щодо стягнення заборгованості, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше п`яти років. В зв`язку з цим, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок та умови вчинення виконавчого напису нотаріусом передбачені, зокрема, главою 14 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3426-ХІІ, Постановою кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України». В порушення Постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки через прострочення платежів за основним зобов`язанням - Відповідач скористався вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання (до 24.04.2012 р.), звернувшись до приватного нотаріуса Чуловського В.А. лише 07.09.2017 року. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості основного боржника за кредитним договором, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» від 16.06.1999 р. - Відповідачем нотаріусу не подавались. Те ж саме стосується і довідки про ненадходження платежу, яка мала б бути обов`язково подана. Також, в порушення вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», Відповідачем не надсилалась, а Позивач не отримував цінним листом жодних письмових вимог про усунення порушення. Крім того, у нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису були відсутні будь-які докази, з яких вбачається факт вчинення боржником дій, що свідчили б про визнання останнім боргу у заявленому розмірі. Окремо зазначає, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що з дня виникнення права вимоги у Відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» минуло більше трьох років. Згідно з пунктом 4.5 Кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8 (сплата процентів), 3.3.9 (своєчасна та в належному розмірі сплата кредиту й процентів) цього договору, протягом більше ніж 90 календарних днів строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитних правовідносин врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання, та визначили умови такого повернення коштів. Згідно п. 7.4. Договору у разі настання обставин, визначених п.п. 2.13.3, 3.2.3, 4.4, 5.4 цього Договору, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив та, відповідно, Позичальник зобов`язаний погасити Кредит, сплатити проценти за фактичний час користування Кредиту та нараховані штрафні санкції. Також зазначає, що основним позичальником - ОСОБА_3 не виконувались умови Кредитного договору та не було здійснено жодних платежів, починаючи з 23.01.2012 р., а тому за визначенням пункту 4.5 Кредитного договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 90 днів, тобто з 24 квітня 2012 року, тому за змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). Таким чином, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору змінився строк виконання основного зобов`язання (п. 4.5. договору), та право вимоги у Відповідача - ПАТ «Укрсоцбанк» виникло з 24.04.2012 року й протягом трьох років від цієї дати Відповідач мав звернутися до суду або до нотаріуса за захистом свого порушеного права. В той же час, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса Чуловського ТА. лише 07.09.2017 року, коли з дня виникнення права вимоги минуло більше п`яти років. Вказане порушення є суттєвим і тягне за собою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с.3-10).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська  Дніпропетровської області від 03 квітня  2019 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню – задоволенні.
Визнано таким, що не підлягає виконанню , виконавчий напис від 07.09.2017 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18054, яким задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на загальну суму 1 143 226,02 грн. (один мільйон сто сорок три тисячі двісті двадцять шість) грн. 02 коп., та звернуто стягнення на квартиру під номером АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), власником якої є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на підставі Іпотечного договору № 105/24-176-7, посвідченого 21.12.2007 року , ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу, за реєстроввим номером 7109, що укладено в забезпечення зобов`язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 від 21.12.2007 року, кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк".
Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.193-196).

Не погодившись з рішенням суду АТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.207-215).

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Судом 1 інстанції встановлено, що 21.12.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ«Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 (Кредитний договір), за умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 505 000,00 гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних за період користування кредитом строком до 20.12.2014 року (а.с.22-26).
21.12.2007 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , як майновими поручителями, було укладено Іпотечний договір № 105/24-176-7, відповідно до якого іпотекодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_4 передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру під номером АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія ЯЯЯ №724511, виданого 23.03.2006 року. Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська згідно з розпорядженням від 23.03.2006 року (а.с. 27-30).
За заявою представника ПАТ «УкрСиббанк» Матяш Є.М. про вчинення виконавчого напису (а.с. 117), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18054, яким звернуто стягнення на квартиру під номером АДРЕСА_1 (предмет іпотеки), власником якої є: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий міським в/м Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області 06.10.1998 р., місце реєстрації: АДРЕСА_2 ). Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 105/24-176-7, посвідченого 21.12.2007 р., ОСОБА_2 , приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, за реєстровим номером 7109, було передано в іпотеку в забезпечення зобов`язань по Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 105/6-178-7 від 21.12.2007 року, кредитором за яким є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк». Загальна сума заборгованості становить 1 143 226,02 грн., що складається: прострочена заборгованість - 444 880,00 грн., прострочена заборгованість по нарахованим % - 698 346,02 грн. Строк, за який провадиться стягнення - за період з 20.12.2014 року по 07.07.2017 року (а.с. 21, 116).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. про відкриття виконавчого провадження ВП № 55487923 від 09.01.2018 року, відкрито провадження про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса за № 18054, наданого 07 вересня 2017 року (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом із порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. 

 
Із вказаними висновками колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат»(далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат`та Глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.
При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. А у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлений інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Відповідно до п.1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. п. 3.1-3.2. 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 - нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями – не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172
Пунктами 1.2 Переліку документів передбачено, що такими документами є: 1) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів) б) документ, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 2) кредитні договори, за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язанням. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка із рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення із відміткою стягувача про погашення заборгованості.

З виконавчого напису від 07.09.2017 року вбачається, що нотаріусом не зазначено, на підставі яких документів його здійснено. А лише вказано грошові суми, які пропонується стягнути з позивача ОСОБА_1 , на користь відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 105/6-9-7 від 01.02.2007 року. 

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.
Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погоджується й апеляційний суд, встановив фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дав належну оцінку наданим сторонами доказам у їх сукупності та дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. 07.09.2017 року з порушенням вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 284 Інструкції, оскільки вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною.

Вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не перевірив безспірність вимоги кредитора, а  саме: наявності підстав для застосування строку позовної давності, правомірності нарахування штрафних санкцій, правильності визначення розміру заборгованості. 

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржуване рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, таке є законним та обгрунтованим, а тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Виходячи з встановлених конкретних обставин справи, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд 1 інстанції дійшов правильного висновку, про наявність підстав для задоволення позовних вимог та ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, правові підстави для його скасування відсутні.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що судом 1 інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги та визнав виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. 

Апелянт під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції позивач не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, оскільки згідно із ч. 1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч., ч. 1, 5, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду та особистого тлумачення норм права та обставин справи. Судом першої інстанції у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому його слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" – залишити без задоволення.

Рішення  Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 03 квітня 2019 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: