УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №296/8045/17 Головуючий у 1-й інст. Сингаївський О. П. 
Категорія 68 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О.Ю. 
                        суддів Павицької Т.М.
Трояновської Г.С.
при секретарі Бірюченко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №296/8045/17 
за позовом  ОСОБА_1  до ОСОБА_2  (третя особа ОСОБА_3 ) про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на частку в майні та усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення та зустрічним позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1  про визнання майна особистою приватною власністю 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 13 січня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Сингаївського О.П. у м.Житомирі,

встановив:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання об`єктами права спільної сумісної власності подружжя гаража №674 в Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор» за адресою АДРЕСА_3, автомобіля ВАЗ 21104, легковий седан-В 2009 року випуску, сірого кольору, № кузова НОМЕР_1 , квартири АДРЕСА_1 ; визначення її ідеальної частки в спільному сумісному майні в розмірі 2/3; поділ майна шляхом виділу їй квартири, виділу ОСОБА_2 гаража та автомобіля із сплатою грошової компенсації (а.с.65-70, 177). В обґрунтування позову зазначала, що під час шлюбу за спільні кошти було придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 гараж № 674 в Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор», що розташований за адресою АДРЕСА_3; автомобіль ВАЗ 21104, легковий седан-В 2009 року випуску, сірого кольору, № кузова НОМЕР_1 . Відповідач заперечує її право на вказане майно, без її згоди продав автомобіль.
В лютому 2018 року ОСОБА_2 подав зустрічну позовну заяву, просив визнати квартиру АДРЕСА_1 , його особистою приватною власністю. Зазначив, що 18.11.2004 на підставі договору дарування ним було отримано у власність квартиру АДРЕСА_2 , яку він продав 14.10.2011 року і в той же день за виручені кошти придбав квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість Ѕ ч. автомобіля ВАЗ21104, в сумі 43292,12грн. В задоволенні позову ОСОБА_1 в іншій частині відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано квартиру АДРЕСА_1 , особистою приватною власністю ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_2 та в частині відмови в задоволенні її позову, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні зустрічного позову, її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, незаконність та необґрунтованість рішення. Зазначає, що квартира та гараж набуті у шлюбі і є спільним майном подружжя, з урахуванням невиконання відповідачем аліментних зобов`язань щодо дитини є підстави для відступлення від рівності часток подружжя при поділі майна.
Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони з 07.11.2004 року по 10.11.2017 року перебували у шлюбі, від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 продав належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 і в цей же день була придбана квартира АДРЕСА_1 , вартість якої згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та договору купівлі-продажу є співмірною із вартістю проданої квартири (т.1 а.с.42, 59). Надання позивачкою нотаріальної згоди на придбання квартири не є підставою для виникнення у неї права власності. 
Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.
За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив зустрічний позов і відмовив у первісному позові в частині визнання квартири спільним майном подружжя і її поділу.
Під час перебування у шлюбі подружжям був придбаний автомобіль ВАЗ 21104, легковий седан- В 2009 року випуску, сірого кольору, № кузова НОМЕР_1 , який відповідач відчужив без згоди позивачки 17.10.2017 року. Відповідно до висновку судово авто-товарознавчої експертизи №25 від 15 березня 2019 року вартість спірного автомобіля складає 86584,24 грн.
З урахуванням положень ст.ст.60, 70 СК України автомобіль є спільною сумісної власністю подружжя в рівних частках. Отже, суд першої інстанції правильно стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 половину його вартості.
Що стосується гаража № 674 в громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор», що розташований за адресою АДРЕСА_3 , то право власності на нього набуте під час шлюбу, свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_2 видано виконкомом Житомирської міської ради 09 жовтня 2009 року на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 08.10.2009 року за №697.
Висновок суду першої інстанції про належність гаража батьку відповідача ОСОБА_3 і дарування гаража ОСОБА_2 ґрунтується на неналежних та недопустимих доказах - довідках ГО «Світлофор» та поясненнях третьої особи. 
Отже, гараж є спільним сумісним майном подружжя і підлягає поділу в рівних частках шляхом виділу його ОСОБА_2 із стягненням на користь ОСОБА_1 , грошової компенсації Ѕ частин його вартості, яка становить 34587грн. (69174грн. : 2). Рішення в частині відмови в задоволенні даної вимоги належить скасувати і ухвалити нове судове рішення про її часткове задоволення. 
Як передбачено ч.ч.2,3 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив, чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. 
Позивачка не довела наявності обставин, за яких суд може відступити від засад рівності часток. Звернення до суду із заявою про збільшення розміру аліментів саме по собі не є такою обставиною. 
ОСОБА_1 зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , проте не надала доказів на підтвердження того, що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні квартирою. Отже, суд першої інстанції з урахуванням положень ст.81 ЦПК України правильно відмовив в задоволенні даної вимоги.

Керуючись ст.ст.259, 268,367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 13 січня 2020 рокув частині відмови у позові ОСОБА_1 про визнання гаража спільною сумісною власністю подружжя та його поділ і ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Визнати спільною сумісною власністю подружжя гараж №674 в Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор» за адресою АДРЕСА_3 вартістю 69174грн. Виділити гараж №674 в Громадському об`єднанні власників гаражів «Світлофор» за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини вартості гаража 34587грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                Судді: