справа № 759/3138/20
головуючий у суді І інстанції Миколаєць І.Ю.
провадження № 22-ц/824/9286/2020 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
07 липня 2020  року                                                                                                      м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача  - Писаної Т.О.
суддів - Приходька  К.П., Журби С.О.
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року про передачу за підсудністю справи за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення (повернення) грошових коштів, 
                                                   В С Т А Н О В И В:
У лютому 2020 року адвокат Кравченко О.М., який діє в інтересах   ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги, звернувся до суду із позовом про стягнення грошових коштів в сумі 18 150 грн, з яких 11 610 грн - сума основного боргу та 6 540 грн - неустойка у розмірі 0,1 % від вартості договору. Також просив стягнути судові витрати в розмірі 30 796,40 грн.  
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року позовну заяву передано на розгляд за підсудністю Новгород - Сіверському районному суду Чернігівської області.
Не погоджуючись із указаною ухвалою, позивач звернулася із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням договору від 12 лютого 2019 року, а тому позивач має право вибору між Святошинським районним судом міста Києва (за місцем виконання договору) та Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області (за місцезнаходженням відповідача - юридичної особи). 
Відповідач у визначений судом строк не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки відповідно до пункту 9 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 та частини 2 статті 369 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 379 ЦК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Вирішуючи питання про передачу позовної заяви ОСОБА_1 на розгляд за підсудністю Новгород-Сіверському районному суду Чернігівської області, суд першої інстанції виходив із того, що відносини, що винили між сторонами, є договірними, у зв`язку із чим питання пред`явлення позову в даній справі повинно вирішуватися виходячи із загальних правил підсудності, встановлених частиною другою статті 27 ЦПК України. Зазначав, що висновок позивача про поширення на спірні правовідносини дії частини восьмої статті 28 ЦПК України є безпідставним.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
За загальним правилом територіальної підсудності, що передбачено статтею 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 28 ЦПК України встановлені виключення із загального правила територіальної підсудності - підсудність справ за вибором позивача.
Так, відповідно до частини восьмої даної статті позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.
Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 ЦК України. Так, частиною першою статті 532 ЦК України встановлено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.
В обґрунтування підстав звернення до Святошинського районного суду м. Києва представником позивача зазначені обставини щодо порушення відповідачем зобов`язань за договором, які мають бути виконані за місцем проживання/знаходження позивача, зокрема посилався на те, що 12 лютого 2019 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір, відповідно до якого виконавець (відповідач) зобов`язаний продати і доставити і встановити ПВХ конструкції, а замовник (позивач) зобов`язується сплатити і прийняти роботу згідно з умовами договору.
Пунктом 3.2 договору, відповідно до якого відповідач, як виконавець, зобов`язується доставити конструкції на адресу протягом тридцяти робочих днів.
З урахуванням предмету договору, узгодженого сторонами, місцем виконання даного договору є адреса проживання позивача - АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Святошинського району міста Києва. 
Тому відповідно до процесуального закону, позовна заява була подана до Святошинського районного суду міста Києва з урахуванням частини 8 статті 28 ЦПК України.
Крім того, заявлений позивачкою спір поданий на захист її прав як споживача, що відповідно до частини 5 статті 28 ЦПК також дає їй право вибору підсудності за місцем проживання чи перебування споживача.
Вирішуючи питання про передачу справи на розгляд до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області за підсудністю, суд першої інстанції помилково виходив з того що на спірні правовідносини поширюються загальні правила підсудності, встановлені частиною другою статті 27 ЦПК України. 
Зважаючи на те, що умовами договору передбачено його місце виконання за адресою проживання позивача, вона правомірно скористалась своїм правом пред`явити позов про стягнення заборгованості за невиконання договору до Святошинського районного суду міста Києва за правилами альтернативної підсудності у порядку, визначеному частиною п`ятою та восьмою статті 28 ЦПК України.
З урахуванням наведеного, ухвала про передачу справи за підсудністю до Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області підлягає скасуванню, асправа направленню до Святошинського районного суду міста Києва для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 382, 389  ЦПК України, Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів, 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 02 березня 2020 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя - доповідач                                                                Т.О. Писана
 
Судді                                                                                       К.П. Приходько
 
                                                                                                 С.О. Журба