ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року 
м. Київ
справа № 620/2555/19
адміністративне провадження № К/9901/4172/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу
за позовом  ОСОБА_1 до Управління державної міграційної служби в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Управління державної міграційної служби в Чернігівській області на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від     20 січня 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Бараненка     І.І. (головуючий), Бабенка К.А., Чаку Є.В.
І. Суть спору та історія справи
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до Управління державної міграційної служби в Чернігівській області, в якому просила:
1.1. визнати протиправною бездіяльність щодо відмови в оформленні та видачі паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки;
1.2. зобов`язати оформити та видати паспорт громадянина України відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого      постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503 без відомостей Єдиного державного демографічного реєстру.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в зв`язку з втратою паспорта громадянина України позивач звернулась до відповідача з заявою про оформлення та видачу їй паспорта громадянина України у формі книжечки, однак листом від 03.08.2019 відповідач відмовив у видачі позивачу паспорту у формі книжечки, що стало підставою для звернення до суду.
3. Відповідач позов не визнав, посилаючись на його необґрунтованість. 
ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи
4. 26.07.2019 позивач, в зв`язку з втратою паспорта громадянина України, звернулася із заявою до Борзнянського районного сектору Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про видачу паспорту громадянина України зразка 1994 року.
5. В зазначеній заяві позивач повідомляла про ненадання згоди на збір та обробку її персональних даних та просила: видати їй паспорт громадянина України у формі книжечки на підставі Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №     2503-XII; проставити в паспорті відмітку реєстрації місця проживання; вести її облік по раніше встановленим формам (прізвищу, імені, по батькові, даті народження та по місцю реєстрації, без використання будь-якого цифрового або літеро-цифрового ідентифікатора обличчя (в тому числі серії та номеру паспорта), без внесення інформації про неї в Єдиний державний демографічний реєстр або будь-яких інших автоматизованих інформаційних систем та без автоматизованої обробки (в тому числі передачі) персональних даних; на підставі  Закону України «Про звернення громадян»  призначити дату та час оформлення паспорту.
6. Листом від 03.08.2019 №     7414-Д-8 Борзнянським районним сектором УДМС України в Чернігівській області було роз`яснено позивачу правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують громадянство України, та повідомлено про відсутність правових підстав для видачі їй паспорта громадянина України замість втраченого у формі книжечки.
7. Уважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулась до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
8. Чернігівський окружний адміністративний суд рішенням від 12 листопада 2019 року  у задоволенні позову відмовив.
9. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  посилання відповідача на відсутність можливості у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки позивачу є безпідставними. Разом з тим, підставою для вчинення дій, спрямованих на видачу паспорта замість утраченого або викраденого, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до територіального підрозділу ДМС в установленому порядку. Проте, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за видачою паспорта замість втраченого, оскільки вона не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка та до заяви було додано лише фотокартки, а відтак відповідач не мав підстав для видачі паспорта замість викраденого.  Рішення про видачу паспорта по суті відповідачем не приймалося, а лист Борзнянського районного сектору управління державної міграційної служби України в Чернігівській області від 03.08.2019 № 7414-Д-8 має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків. Звернення позивача розглянуто відповідачем у передбачений  Законом України «Про звернення громадян»  строк.
10. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 січня 2020 року скасував рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та ухвалив нову постанову, якою задовольнив позовні вимоги в повному обсязі.
11. Таке рішення апеляційного суду ґрунтується на тому, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, внаслідок чого суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позову.
IV. Касаційне оскарження 
12. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на неправильне застосуванням судом апеляційної інстанції норм матеріального права, що призвело до помилкового скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2019 року та неправильного вирішення спору по суті, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
13. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що суд апеляційної інстанції не вірно тлумачив норми Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 та помилково не застосував положення Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96-ВР, внаслідок чого ухвалив незаконну постанову та помилково задовольнив позовні вимоги.
13.1. Скаржник також посилається на те, що суд апеляційної інстанції помилково не звернув увагу на те, що для оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року замість утраченого особа подає особисто заповнену встановленої форми заяву та вичерпний перелік документів, який визначений пунктом 1 Розділу VI «Видача паспортів замість утрачених або викрадених» Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456. Позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за видачею паспорта замість втраченого, оскільки він не звертався до відповідача із заявою встановленого зразка та до заяви було додано лише фотокартки, а відтак, відповідач не мав підстав для видачі паспорта замість викраденого.
13.2. В касаційній скарзі відповідач зазначає, що позивач звернувся до територіального підрозділу ДМС з заявою довільної форми, в якій зазначив, що хоче отримати паспорт старого зразка, не у формі карточки, при цьому до заяви було додано дві фотокартки та копія постанови Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17, внаслідок чого, рішення про видачу паспорта по суті відповідачем не приймалося, а лист Борзнянського РС УДМС України в Чернігівській області від 03.08.2019 № 7414-Д-8 має роз`яснювальний характер та не тягне для позивача правових наслідків. Скаржник також вказує, що суд апеляційної інстанції у своїй постанові від 20.01.2020 посилається виключно на норми законодавства та не викладає жодних правових висновків за наслідками застосування правових норм у розрізі із фактично встановленими обставинами справи, що підтверджує необґрунтованість зазначеної постанови.
14. Позивач у відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність і просить залишити її без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
V. Нормативне регулювання
15. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених  статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства  (далі -  КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
16. За приписами частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
17.  Частиною другою    статті 2 КАС України    визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені    Конституцією    та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
18.  Відповідно до частини першої  статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року №5492-VI  (далі - Закон №5492-VI)  документи, оформлення яких передбачається цим  Законом  із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).
19.  Частинами першою-п`ятою  статті 14 цього Закону  передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
20.  Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України (частина перша  статті 21 Закону № 5492-VI).
21.  Згідно з частиною третьою  статті 13 Закону № 5492-VI  паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.
22.  Відповідно до пунктів 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ  (надалі - Постанова № 2503-ХІІ) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис «Україна», нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис «Паспорт». На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис «Паспорт громадянина України». На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
23.  Водночас, пунктом 1   постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України»  (надалі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
24.  За змістом пункту 2 цієї  Постанови  із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією  постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII;
з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією  постановою.
25.  До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією  постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (пункт 3 Постанови № 302).
26.  Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.
Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.
27.  Питання щодо дотримання принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних, шляхом електронної обробки таких даних у процесі оформлення ID-паспорту, було предметом дослідження у зразковій справі № 806/3265/17 (провадження Пз/9901/2/18), за результатом розгляду якої Великою Палатою Верховного Суду прийнято постанову від 19 вересня 2018 року. Досліджуючи вказане питання, Велика Палата Верховного Суду виходила з такого.
28.  Відповідно до частини першої статті 6 Закону України від 1 червня 2010 року № 2297-VI «Про захист персональних даних» (надалі - Закон № 2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
29.  Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (стаття 2 Закону № 2297-VI).
30.  Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених  законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (частини п`ята, шоста статті 6 указаного Закону).
31.  Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
32.  Водночас, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість  закону  та порушення конституційних прав такої особи <...>.
33.  Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
34.  Отже, за наведеного правового регулювання та висновків суду, відмова у видачі паспорту громадянина України зразка 1994 року відповідно до наведених відповідачами аргументів є протиправною.
35.  Разом із цим, Верховний Суд звертає увагу на таке.
36. Відповідно до частин першої, восьмої  статті 16 Закону № 5492-VI  подання документів для оформлення і отримання документів, що посвідчують особу та встановлюють громадянство України, здійснюється:
1) громадянами України, які досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі їхньої особистої заяви;
2) громадянами України, які не досягли шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників, а якщо батьки не перебувають у шлюбі - за заявою того з батьків, з яким проживає особа, або інших представників.
37.  Відповідно до частини сьомої  статті 16 указаного Закону  уповноважений суб`єкт має право відмовити заявникові у видачі документа у разі, якщо:
1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа;
2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті);
3) заявник не надав усіх документів та інформації, необхідних для оформлення і видачі документа;
4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.
У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа.
Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.
38. Згідно з пунктами 2, 3 Положення № 2503-XII  паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.
Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
VІ. Позиція   Верховного Суду
39.  З матеріалів справи встановлено, що позивач звернулася до відповідача із заявою про отримання паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з втратою попереднього паспорта.
40. Частинами другою та дев`ятою статті 16 Закону №5492-VI  передбачено, що про втрату або викрадення документа на території України заявник (батьки особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, або інші її законні представники, представники закладів, які виконують функції опікунів чи піклувальників над особою) зобов`язаний у порядку і строки, визначені законодавством, повідомити уповноваженому суб`єкту, який здійснив видачу документа, та органам Національної поліції, якщо інше не передбачено цим Законом.
Замість втраченого або викраденого документа уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим  Законом, після встановлення факту видачі раніше такого документа особі, яка заявила про його втрату або викрадення, оформляє та видає новий документ.
41. Відповідно до п.19 Положення №2503-XII громадянин повинен надійно зберігати паспорт.
Про втрату   паспорта   громадянин   зобов`язаний   терміново повідомити   центральний   орган  виконавчої  влади,  що  реалізує 
державну  політику  у  сфері  громадянства,  який  видає тимчасове 
посвідчення,   що   підтверджує   його  особу.  Форма  тимчасового 
посвідчення  та  порядок  його видачі встановлюються Міністерством 
внутрішніх справ України.
42. З 21.06.2019 набрав чинності Тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, затверджений  наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 року №456  (далі - Тимчасовий порядок №456).
43. Розділом VI Тимчасового порядку №456 регламентована процедура видачі паспортів замість утрачених або викрадених.
44. Згідно з п. 1 Розділу VI Тимчасового порядку №456 для оформлення паспорта замість втраченого або викраденого заявник подає:
1) заяву про втрату/викрадення паспорта (далі - заява про втрату паспорта) за зразком, наведеним у додатку 5 до цього Тимчасового порядку;
2) рішення суду;
3) заяву;
4) дві (три - у разі одержання втраченого паспорта в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см;
5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита або оригінал документа про звільнення від його сплати (у разі втрати паспорта);
6) витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (у разі викрадення паспорта на території України);
7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб);
8) посвідчення про взяття на облік бездомної особи, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).
У разі оформлення паспорта замість втраченого/викраденого, оформленого територіальним підрозділом ДМС, який припинив свою діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, заявник додатково подає всі наявні документи, у тому числі документи, що містять фотозображення особи. Для оформлення паспорта замість втраченого/викраденого рішення суду не подається, якщо паспорт, який було втрачено/викрадено, оформлювався на підставі рішення суду.
45. Відповідно до п.2 розділу VІ Тимчасового порядку заява про втрату паспорта реєструється в журналі реєстрації заяв про втрату/викрадення паспорта за формою згідно з додатком 6 до цього Тимчасового порядку, після чого посадова особа територіального підрозділу ДМС заводить справу про втрату або викрадення паспорта (далі - справа про втрату паспорта), до якої долучаються подані документи та матеріали перевірки.
До видачі паспорта територіальний підрозділ ДМС на підставі заяви про видачу тимчасового посвідчення за формою згідно з додатком 7 до цього Тимчасового порядку видає особі тимчасове посвідчення за формою згідно з додатком 8 до цього Тимчасового порядку відповідно до розділу VII цього Тимчасового порядку.
Строк розгляду заяви про втрату паспорта становить 30 календарних днів з дня подання заяви. За потреби проведення додаткової перевірки за матеріалами справи про втрату паспорта або у разі несвоєчасного надходження відповіді на направлені запити строк розгляду продовжується не більше ніж на 30 календарних днів.
46. Згідно з п. 8 розділу VI Тимчасового порядку №456 після проведення необхідних перевірок за заявою про втрату паспорта працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за заявою про втрату паспорта за формою згідно з додатком 11 до цього Тимчасового порядку, який затверджується керівником цього підрозділу. У висновку зазначаються результати перевірки і прийняте рішення про видачу паспорта.
47. Відповідно до  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими  законом  засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
48.   Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої  статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга  статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених  Конституцією  і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
49.   Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина друга  статті 2 КАС України).
50.   Відповідно до частин першої-четвертої  статті 242 КАС України  рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
51.  З огляду на приписи зазначеної норми процесуального  закону, обґрунтованим визнається судове рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи чи для вирішення певного процесуального питання, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються належними і допустимими доказами.
52. Це означає, що судове рішення має міститись пояснення (мотиви), чому суд вважає ту чи іншу обставину доведеною або не доведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок.
53.  Усупереч наведеному, апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції й ухвалюючи у справі нове судове рішення, не дослідив належним чином, чи можливо вважати подану позивачем заяву (звернення) підставою для оформлення та видачі паспорта громадянина України, не дослідив питання щодо відповідності заяви формі, установленій чинним на той час законодавством.
54.  Без належного дослідження вказаних обставин у комплексі з іншими обставинами справи ухвалення рішення по суті заявлених у цій справі позовних вимог є передчасним.
55.   Своєю чергою, суд касаційної інстанції у силу положень  статті 341 КАС України  обмежений у праві встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або  постанові  суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
56. Зважаючи на викладене та приписи  статті 353 КАС України, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.
57.  Під час нового розгляду справи необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій  постанові висновків  і надати оцінку заявленим позовним вимогам крізь призму частини другої  статті 2 КАС України  та з урахуванням установленого  статтею 6 цього Кодексу  принципу верховенства права.
VІІ. Судові витрати
58.  Оскільки справа повертається на новий судовий розгляд, питання про розподіл судових витрат у порядку  статті 139 КАС України  не вирішується.
Керуючись статтями  3,  260,  341,  344,  349,  350,  351,  355,  356,  359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Управління державної міграційної служби в Чернігівській області задовольнити частково.
2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі №620/2555/19 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    М. В. Білак

                                                                                                    О.В. Калашнікова