22-ц/804/2722/20 
                                                                                263/2025/19 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року                                                                                                              м. Маріуполь

Єдиний унікальний номер 263/2025/19
Номер провадження 22-ц/804/2722/20

Донецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Ткаченко Т.Б. (суддя-доповідач), Пономарьової О.М., Попової С.А.,
секретар - Галстян Г.Г.

сторони:
позивач - ОСОБА_1 
відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_2 
на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року, у складі судді Ковтуненко В.О., 

у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради

про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьку,

В с т а н о в и в:

1.    Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

11 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити дні та час зустрічей з сином: з 17-00 годин п`ятниці до 20-00 годин неділі щотижня, а також встановити дні, в які позивач буде забирати дитину до себе додому: кожного 01 січня, 17 квітня, 01 червня, 15 серпня та на 10 днів поспіль у червні щорічно.
Позовна заява мотивована тим, що з 05 червня 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу у 2018 році син залишився проживати разом із матір`ю, яка чинить позивачу перешкоди у зустрічах з сином. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьку задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не створювати перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: 10 днів на оздоровлення влітку, щорічно з урахуванням відпустки батька; 17 квітня, 15 серпня щороку весь день з урахуванням режиму дня дитини; 01 червня кожного року з 07-00 години до 13-00 години; один раз на два тижні з 17-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі з урахуванням графіку роботи батька.

Задовольняючи позовні вимоги та визначаючи спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини, судом першої інстанції враховано відносини, які склалися між сторонами по справі, дані про їх особи, інтереси малолітньої дитини, принцип розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин та пріоритетного інтересу дитини на підтримку зв`язків з батьком, недопущення порушення його права на виховання. 
Суд першої інстанції виходив з того, що право фізичної особи на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває, має немайновий характер, тому фізична особа не може бути його позбавлена.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має бути забезпечена організація зустрічей із сином згідно графіку, встановленому Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
31 липня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 подала через суд першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення. 

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 10 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 19 серпня 2020 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження та зупинено дію оскаржуваного рішення суду. 
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 09 вересня 2020 року справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьку,  призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. 

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що судом не прийнято до уваги те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 
Судом розглянуто справу у відсутність відповідачки, не відклавши розгляд справи, причини неявки у судове засідання не з`ясував, чим порушено її конституційне право на участь у судовому розгляді, не забезпечив можливості надати суду докази та навести доводи.    

Відзив на апеляційну скаргу позивач до суду не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Маріуполі Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №559 від 02 червня 2015 року, зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Батьками вказані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
На теперішній час син проживає разом із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується сторонами.
Згідно з висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради за вих.№13-31-80 від 11.07.2019 року батько ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де створив всі необхідні умови для перебування дитини, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. З урахуванням думки матері ОСОБА_2 про можливість визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, керуючись інтересами дитини, комісія вважає за можливим визначити порядок побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином за наступним графіком: 10 днів на оздоровлення влітку, щорічно з урахуванням відпустки батька; 17 квітня, 15 серпня щороку весь день з урахуванням режиму дня дитини; 01 червня кожного року з 07-00 години до 13-00 години; один раз на два тижні з 17-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі з урахуванням графіку роботи батька.

2.    Мотивувальна частина
Позиція Донецького апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 надала пояснення, аналогічні доводам апеляційної скарги, пояснив, що ще у вересні 2019 року вона писала заяву, в якій зазначила про згоду з висновком органу опіки та піклування щодо визначення часу позивачу у спілкуванні тав вихованні дитини та про розгляд судом справи без її участі.  Інших заяв щодо повідомлення про розгляд справи на 30 жовтня 2019 року не писала, судових повісток про виклик до суду не отримувала. Дізналась про рішення суду після відкриття виконавчого провадження та стягнення з неї виконавчого збору у сумі 9446 грн. Вона не створювала позивачу перешкоди у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином, дитина на період карантину знаходився у її батьків, через що позивач не міг бачитися з дитиною.

Позивач ОСОБА_1 в апеляційному суді пояснив, що він разом з позивачкою подав до Жовтневого районного суду міста Маріуполя  заяву про те, що також згоден з висновком органу опіки та піклування про визначення часу позивачу у спілкуванні та вихованні дитини та про розгляд судом справи без його участі. Оскільки відповідачка не забезпечила йому можливості бачитися з сином, приймати участь у його вихованні, він подав до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі  виконавчий лист для примусового виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_2 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, заперечення позивача ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про  задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Мотиви, з яких виходить Донецький апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає повністю.

Відповідно  до   п. 3 ч.3 ст.376 ЦПК  України порушення  норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_2 послалась на порушення судом норм процесуального права, а саме неповідомлення її про дату, час і місце розгляду справи, що привело до примусового виконання рішення та відповідних наслідків про стягнення виконавчого збору, оскільки їй не було відомо  про прийняте судом рішення.
Разом  з тим,  колегія суддів  погоджується   з доводами апеляційної  скарги  в тій частині,  що  судом  першої  інстанції  ухвалено  рішення  без належного  повідомлення  відповідачки про дату, час та місце  розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні будь-які підтвердження про повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання,  як на 04 жовтня 2019 року, так і на 30 жовтня 2019 року.
Відповідачка заперечує те, що вона в усній формі була повідомлена про те, що розгляд справи судом відбудеться  30 жовтня 2019 року. Позивачем зазначені пояснення не спростовані.

Згідно частини 1 статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. 
            Таким чином, суд першої інстанції порушив право відповідачки знати про дату, час і місце розгляду своєї справи, що не відповідає гарантіям реалізації права на доступ до правосуддя, передбаченим статтею 6 Конвенції.
Оскільки судом першої інстанції у справі ухвалено оскаржуване  рішення у порушення норм процесуального права, а саме права учасників справи знати про дату, час і місце розгляду своєї справи та всупереч вимогам статті 223 ЦПК України судового рішення, воно підлягає скасуванню повністю з ухваленням нового рішення про часткове задоволення, з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частина 7 статті 7 СК України регламентує, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
За приписами статей 11, 15  цього Закону кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст. 53 СК України).
Згідно з пунктами 2, 3 статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 159 СК України встановлено, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно з висновком Виконавчого комітету Маріупольської міської ради за №13-31-80 від 11 липня 2019 року батько ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , де створив всі необхідні умови для перебування дитини, за місцем роботи та проживання, характеризується позитивно. З урахуванням думки матері ОСОБА_2 про можливість визначити спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, керуючись інтересами дитини, комісія вважала за можливим визначити порядок побачень ОСОБА_1 з малолітнім сином за наступним графіком: 10 днів на оздоровлення влітку, щорічно з урахуванням відпустки батька; 17 квітня, 15 серпня щороку весь день з урахуванням режиму дня дитини; 01 червня кожного року з 07-00 години до 13-00 години; один раз на два тижні з 17-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі з урахуванням графіку роботи батька (а.с.16, 17).

Заперечень щодо визначеного органом опіки і піклування порядком  участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 та спілкування з ним, сторонами  не надано. 

З огляду на наведене вище колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення вимоги про зобов`язання ОСОБА_2 не перешкоджати позивачу у його спілкуванні з малолітнім сином, оскільки позивач зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування з нею, а відповідачка не має права перешкоджати цьому. 

При цьому колегія суддів  вважає, що запропонований позивачем порядок  його участі у вихованні сина та особистого спілкування з ним, не буде відповідати в повній мірі інтересам дитини, оскільки дитина також має право на спілкування з матір`ю у її вихідні дні.

            Щодо судових витрат
            Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
    Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
    Згідно статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
             При зверненні до суду  з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (а.с.1). Відповідачка при подачі апеляційної скарги сплатила 1152,60 грн (а.с.35).
            Оскільки як позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, так і апеляційна скарга відповідачки, у порядку взаємозаліку з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню 384,20 грн (1152,60 грн - 768,40 грн).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
            Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право  скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
            Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;  недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;  невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 жовтня 2019 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною батьку задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) не створювати перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та визначити спосіб участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком: 10 днів на оздоровлення влітку, щорічно з урахуванням відпустки батька; 17 квітня, 15 серпня щороку весь день з урахуванням режиму дня дитини; 01 червня кожного року з 07-00 години до 13-00 години; один раз на два тижні з 17-00 години п`ятниці до 20-00 години неділі з урахуванням графіку роботи батька.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений  18 вересня 2020 року.

Судді:      Т.Б.Ткаченко

      О.М.Пономарьова

      С.А.Попова