УХВАЛА
про відмову у відкритті касаційного провадження
13 липня 2020 року 
м. Київ
справа № 620/4142/18
провадження № К/9901/3617/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 в справі № 620/4142/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
у с т а н о в и в:
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 позов ОСОБА_1 задоволено.
Не погоджуючись із означеним рішенням, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржене судове рішення як таке, що було ухвалене на підставі неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, й ухвалити нове судове рішення - про відмову ОСОБА_1 в позові.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.12.2019 апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишено без руху з огляду на недоведеність підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та ненадання документів на підтвердження цих обставин. Запропоновано заявникові протягом 10 днів з моменту отримання копії ухвали усунути недоліки апеляційної скарги.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 відмовлено у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернуто апеляційну скаргу заявникові з огляду на те, що скаржник не зазначив обґрунтованих підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.
Вважаючи названу ухвалу такою, що була постановлена з порушенням вимог процесуального закону, Міністерство оборони України оскаржило її в касаційному порядку.
Вимоги касаційної скарги мотивовані тим, що уповноважений представник Міністерства оборони України не забезпечив належного виконання своїх обов`язків щодо процесуального представництва Міністерства оборони України у справі № 620/4142/18 та не подав апеляційну скаргу на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 31.01.2019 своєчасно, що й зумовило пропуск Міністерством оборони України строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Наведену обставину заявник вважає поважною причиною пропуску процесуального строку, тому просить Верховний Суд скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 та скерувати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Верховного Суду від 07.02.2020 касаційну скаргу Міністерство оборони України було залишено без руху через те, що скаржник не долучив до своєї касаційної скарги документ про сплату судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.
На виконання вимог означеної ухвали скаржник надіслав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої долучи платіжне доручення від 07.02.2020 № 248/138 про сплату судового збору в розмірі 2  102 грн.
Отже, заявник усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений Верховним Судом.
Надаючи оцінку висновкам, викладеним в ухвалі суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги Міністерству оборони України, та аргументам касаційної скарги щодо обґрунтованості названої ухвали, Верховний Суд керується такими мотивами.
Відмовляючи у задоволенні клопотання Міністерству оборони України про поновлення строку на апеляційне оскарження та повертаючи заявникові його апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції керувався тим, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції не є поважними.
У цьому контексті Верховний Суд звертає увагу на те, що статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).
Тобто особа, яка зацікавлена у поданні апеляційної скарги, мусить вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, цілком використовувати наявні засоби та можливості, передбачені законодавством. Отже, учасники процесу мають діяти вчасно та в належний спосіб, вони не мають допускати затримки та невиправданого зволікання під час виконання своїх процесуальних обов`язків.
Також згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки учасників справи, відповідно до якого особа, яка зацікавлена у поданні апеляційної скарги, мусить діяти сумлінно, тобто виявляти добросовісне ставлення до наявних у неї прав і здійснювати їхню реалізацію в такий спосіб, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без невиправданих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, передовсім щодо дотримання строку на апеляційне оскарження. Для цього учасник справи повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати цілком наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.
Водночас тлумачення юридичного припису частини третьої статті 295 КАС України дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання апеляційної скарги здійснюється судом у особливих, екстраординарних випадках й тільки за наявності обставин об`єктивного та непереборного характеру (підтверджених належними доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на апеляційне оскарження судового рішення.
Важливість дотримання строків звернення з апеляційною скаргою зумовлена також й тим, що у контексті концепції справедливого судового розгляду особливу цінність має принцип юридичної визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення тільки задля повторного слухання справи й ухвалення нового рішення. Відступ від цього принципу можливий, тільки коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.
Колегія суддів підкреслює, що особливими та непереборними визнаються обставини, які не залежать від волевиявлення сторони й пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Такими обставинами є ті, які не залежать від волі особи та об`єктивно унеможливлюють вчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення до суду з апеляційною скаргою.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права на оскарження судового рішення в апеляційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск такого строку з поважних причин.
Зважаючи на зазначені вимоги, обов`язок суб`єкта владних повноважень неухильно виконувати вимоги процесуального закону не може узалежнюватися від організації належного виконання своїх службових обов`язків уповноваженим представником Міністерства оборони України, оскільки цей процес належить до сфери управлінської діяльності самого Міністерства оборони України, яке, з-поміж іншого, компетентне, у разі потреби, визначити іншого представника, доручивши йому право представляти власні інтереси, зокрема, й у судах України.
Тому з огляду на те, що питання організації претензійно-позовної роботи представниками Міністерства оборони України є винятковою компетенцією заявника, це в жодний спосіб не має впливати на його (Міністерства оборони України) процесуальний обов`язок подавати скарги (заяви, клопотання) із дотриманням встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
З цих підстав колегія суддів доходить висновку, що аргументи, якими скаржник обґрунтовував свою заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, і які також були покладені в основу його касаційної скарги, не свідчать про наявність непереборних обставин, що об`єктивно унеможливили звернення Міністерства оборони України з апеляційною скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження.
Верховний Суд також підкреслює, що у разі, якщо органи публічної влади не дотримувалися судових процедур, вони не можуть отримувати вигоду від своєї недобропорядної поведінки та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, за ризик будь-якої помилки, зробленої суб`єктами публічної адміністрації, такі суб`єкти мають відповідати самостійно, а помилки, яких вони припустилися, у жодному разі не можуть виправлятися у спосіб порушення прав та охоронюваних законом інтересів зацікавленої особи, особливо якщо в такому разі немає жодного іншого приватного інтересу.
Тому, зважаючи на стандарти принципу «добропорядного публічного урядування», органи публічної влади зобов`язані діяти вчасно, послідовно та в належний спосіб, а держава не може отримувати як вигоду поновлення судом строку на оскарження судових рішень, оскільки неможливо виправляти допущені органами державної влади помилки, порушуючи водночас процесуальні права людини, яка діяла під час розгляду справи добросовісно.
Отже, перевіривши фактичну та юридичну обґрунтованість вимог касаційної скарги, Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції, зробивши висновок про наявність правових підстав для повернення апеляційної скарги Міністерству оборони України, слушно застосував положення процесуального закону, правильне їхнє застосовування є очевидним, а аргументи касаційної скарги не викликають сумніву щодо застосування чи тлумачення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
За змістом положень частини другої цієї самої статті у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Дія зазначеної норми поширюється, з-поміж іншого, на ухвали суду апеляційної інстанції, перелік яких наведений у частині третій статті 328 КАС України, і до цього переліку також належить й ухвала суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги.
З огляду на викладене, а також беручи до уваги той факт, що зміст оскарженої ухвали свідчить про правильне застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їхнього застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись положеннями статей 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.01.2020 в справі № 620/4142/18.
2. Копію цієї ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                      А.А. Єзеров

Суддя                                                                                          В.М. Кравчук

Суддя                                                                                          О.П. Стародуб