П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

28 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/574/20	

Категорія:108020200
                                                                                                                                 Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
                                                                                                                                 Місце ухвалення: м. Херсон

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів             –  Бітова А. І.
                      –  Ступакової І. Г. 
при секретарі  –  Черкасовій Є.А. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Київської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Юг" до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2020 року ТОВ "Альфа-Юг" звернулося до суду з позовом до Київської митниці Держмитслужби, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020  року № UA100110/2020/000005/4.
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з метою митного оформлення ввезеного товару позивач подав до митного органу митну декларацію №  UA100110/2020/60088 від 03.02.2020 року, в якій визначено та заявлено декларантом митну вартість товару за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. До декларації було додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно переліку, визначеного МК України. Додатково, на підтвердження заявленої митної вартості товару товариство надало експертний висновок № Ц-139 від 03.02.2020 року Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати, метою експертизи був моніторинг контрактної вартості свіжого апельсину, що ввозиться на територію України згідно контракту № 240120АТА від 24.01.2020 року. Проте, митницею було невизнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів із застосуванням резервного методу з підстав наявність у наданих документах розбіжностей.
Позивач не погодився із зазначеними в рішеннях доводами митного органу та стверджував, що подані ним документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують митну вартість товару. Окрім того, на думку позивача, митним органом безпідставно витребувано у товариства додаткові документи, у тому числі без обґрунтованих сумнівів у правильності визначенні митної вартості товару, всупереч підтверджених всіх складових вартості товару під час подання декларантом митних декларацій, оскільки митним органом не доведено, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи невідповідності обраного декларантом методу визначення митної вартості товару.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 року № UA100110/2020/000005/4.
Стягнуто з Київської митниці Держмитслужби за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ТОВ "Альфа-Юг" судовий збір у сумі 2  382,17 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 10  000 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Київська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимоги відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги митниця зазначила, що під час здійснення контролю вартості товарів позивача та прийняття рішення про коригування митної вартості від 03.02.2020      року № UA100110/2020/000005/4 діяла у відповідності до вимог законів і нормативно-правових актів України. Апелянт наполягає, що додані позивачем до митної декларації документи не містять всіх відомостей, що підтверджують задекларовані числові значення складових митної вартості. Зокрема, відсутні дані про виробника та інформація щодо вартості пакування та самої упаковки, оскільки контрактом не передбачено, що їх вартість включено до вартості товару. Крім того, позивачем не надано всіх документів, які у нього додатково було витребувано, а також митну декларацію країни відправлення та переклади на українську мову поданих митному органу документів. У зв`язку з цим вважає, що спірне рішення прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства, в межах повноважень, наданих йому законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом встановлено, що 24.01.2020 року між ТОВ "Альфа-Юг" (Покупець) та "ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI" (Продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт на постачання товару № 240120АТА (далі – Контракт), відповідно до якого Продавець постачає, а Покупець приймає та оплачує товар в кількості та асортименті, що визначаються у відповідних товарно-супровідних документах, у тому числі в рахунках-фактурах (інвойсах). Згідно умов якого ціна за одиницю товару визначається Сторонами в рахунках-фактурах (інвойсах). Вартість кожної окремої партії товару визначається у рахунках-фактурах (інвойсах). Остаточна вартість Контракту складає 900  000 доларів США (п.п.2.1-2.3 Контракту). 
Продавець відвантажує товар на умовах СРТ Херсон, або на інших умовах, що підтверджується відповідними товарно-супровідними документами (п.3.1 Контракту).
На кожну партію Товару Продавець повинен надати Покупцю в попередньо узгоджений Сторонами спосіб наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну; комерційний (комерційні) інвойс (и); відповідні сертифікати (п.3.2 Контракту).
Якість товарів, що постачаються за даним Контрактом, повинна відповідати узгодженим Покупцем і Продавцем стандартам і технічним умовам та підтверджуватися сертифікатами походження виробника, фітосанітарним сертифікатом виробника (п.5.1 Контракту).
Товар повинен бути упакованим в стандартну комерційну упаковку, що повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та при проведенні вантажно-розвантажувальних робіт (п.6.1 Контракту).
На виконання умов даного контракту "ATAMAN FRUIT GIDA URUNLERI DIS TICARET LTD STI" було поставлено товар - їстівні плоди цитрусові, апельсини свіжі, в ящиках не розфасовані для роздрібної торгівлі: Апельсини свіжі, вагою нетто 21  150 кг, вартістю 8  460,00 доларів США.
03 лютого 2020 року декларантом для митного оформлення товару до Київської митниці Держмитслужби подано митну декларацію № UA100110/2020/6008887, у якій визначено митну вартість товару за ціною договору (за основним методом) у сумі 8  460 доларів США, що становить 211  748,72 грн.
На підтвердження заявленої митної вартості товару було подано: рахунок-фактуру (інвойс) від 25.01.2020 року № АТМ2020000000014, автотранспортну накладну від 27.01.2020 року № 01229, фітосанітарний сертифікат від 25.01.2020 року № ЕС/ТR А 3959470, сертифікат про походження товару форми А від 25.01.2020 року № 0070722, зовнішньоекономічний контракт від 24.01.2020 року № 240120АТА, договір про надання послуг митного брокера від 16.12.2019    року № 12/1, заяву декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом від 31.01.2020 року, інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами від 31.01.2020 року № 5109871.
Розглянувши подані документи митний орган направив декларанту повідомлення, у якому зазначив, що наявна в органах ДМС інформація щодо митної вартості імпортованих товарів призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості. Крім того існують розбіжності в даних, заявлених у гр.44 та товаросупровідних документах. Тому запропоновано надати: виписку з бухгалтерської документації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини. Відповідно до ст. 254 МК України необхідно надати переклад українською мовою наданих документів.
03 лютого 2020 року ТОВ "Альфа-Юг" надано прайс-лист від 21.01.2010 року, висновок Торгово-промислової палати від 03.02.2020 року № Ц-139.
В цій же день Київською митницею Держмитслужби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA100110/2020/000005/4 про коригування митної вартості товарів, згідно якої митна вартість товару відкоригована у бік збільшення з 8  460,00 дол. США до 14  805,00 дол. США.
Обґрунтовуючи підстави не прийняття заявленої позивачем митної вартості товару, митний орган у гр.33 спірного рішення зазначив, що декларант не надав всіх документів для підтвердження митної вартості, про що зазначив у листі від 03.02.2020 року Митна декларація країни відправлення не надана. Відсутні дані про виробника товару. Декларантом не надано переклади на українську мову наданих документів.
Відповідно до п. 6 зовнішньоекономічного контракту від 24.01.2020 року № 420120АТА зазначено, що товар повинен бути належно упакований. Згідно ч. 10 ст. 58 МК України витрати повинні бути при визначенні митної вартості додані, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті. Контрактом не передбачено, що вартість пакування та упаковки включено до вартості товару. Відповідно до п. 7 контракту та наданих товаросупровідних документів неможливо встановити порядок та умови оплати за товар.
Декларантом не надано інші документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості: відсутня інформація щодо вартості пакування та вартості самої упаковки.
Враховуючи неможливість застосування попередніх методів запропоновано визначити митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, які щонайбільшою мірою ґрунтуються на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях та становить 1,4 дол. США/кг. Також повідомлено, що у органу ДМС наявна інформація щодо рівня митної вартості подібного товару, оформленого іншими суб`єктами ЗЕД (МД від 26.12.2019 року № UA100410/2019/226017, від 26.12.2019 року № UA100310/2019/667656)".
На підставі прийнятого рішення про коригування митної вартості товару, Київська митниця Держмитслужби видала позивачу картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100110/2020/00006 від 03.02.2020 року.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що митний орган приймаючи оскаржуване рішення діяв з порушенням норм митного законодавства України, оскільки товариством, як декларантом надано усі необхідні документи для розмитнення товарів, а митницею не надано їм належної оцінки та визнано, що представлені документи не підтверджують митну вартість товару за ціною договору. При цьому, суд зазначив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пунктів 23, 24 частини першої статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
На підставі приписів МК України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до статті 49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.
Вказане узгоджується з положеннями статті 50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Відповідно до ОСОБА_1 про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30  жовтня  1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.
За змістом частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першої та другої статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно частини першої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.
Водночас, відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.
Згідно частин п`ятої та шостої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.
При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
До того ж, відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, що підтверджено матеріалами справи та не спростовується доводами апеляційної скарги, подані до митного оформлення документи у сукупності дають змогу ідентифікувати спірні товарні партії та містять достатні відомості про складові їх митної вартості.
Так, відповідно до умов пункту 6.1 Контракту товар повинен бути упакованим в стандартну комерційну упаковку, що повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та при проведенні вантажно-розвантажувальних робіт.
Пунктом 3.1 Контракту передбачено, що Продавець відвантажує товар на умовах СРТ Херсон, або інших умовах, що підтверджується відповідними товарно-супровідними документами.
Згідно інвойсу від 25.01.2020 року № АТМ2020000000014 поставку товару здійснено на умовах СРТ Київ.
Термін "фрахт/перевезення оплачено до" означає, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.
Продавець зобов`язаний надати товар із комерційним рахунком-фактурою або еквівалентним йому електронним повідомленням, у відповідності з умовами договору купівлі-продажу, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть вимагатися за договором (ст.А.1 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати).
Відповідно до ст.А.9 для СРТ Інкотермс Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4.
Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.
Отже, за умовами поставки CPT  пакування  товару здійснюється за рахунок продавця, а надані позивачем документи підтверджують той факт, що узгоджена сторонами Контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається, а тому є безпідставним послання митного органу на те, що неможливість відокремлення вартості упаковки від вартості товару впливає на митну вартість ввезеного позивачем товару.
Крім того, пунктом 3.2 Контракту визначено, що на кожну партію Товару Продавець повинен надати Покупцю в попередньо узгоджений Сторонами спосіб наступні документи: міжнародну товарно-транспортну накладну, комерційний інвойс, відповідні сертифікати.
Судом першої інстанції встановлено, що позивачем надано митному органу всі вищевказані документи, а саме: інвойс від 25.01.2020р. №АТМ2020000000014, автотранспортну накладну №01229 від 27.01.2020р., фітосанітарний сертифікат від 25.01.2020р. №ЕС/ТR А 3959470, сертифікат про походження товару форми А від 25.01.2020р. №0070722, а на додаткову вимогу - і експертний висновок Торгово-промислової палати від 03.02.2020р. №Ц-139. Згідно зазначеного висновку, в результаті аналізу наданих документів та з урахуванням цінової пропозиції експортера свіжого апельсину, що ввозиться в Україну згідно контракту від 24.01.2020 року № 240120АТА, експертом встановлено, що вартість товару з урахуванням величини партії, форми оплати, витрат на транспортування та умов поставки (СРТ - Київ) відповідає кон`юнктурі ринку і на дату експертизи становила 0,40 дол. США/кг.
Враховуючи, що позивачем до митного органу надано всіх документів для підтвердження митної вартості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обгрунтованість позовних вимог. При цьому суд першої інстанції вірно виходив з того, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Що стосується посилань митного органу на не надання позивачем перекладу на українську мову поданих документів, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до статті 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок. Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказаною статтею чітко передбачено, що митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Проте, відповідачем не виставлялась позивачу вимога щодо перекладу конкретних документів, які надавались позивачем, із визначенням, які дані відповідач вважає, що є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації, а тому, посилання відповідача на не надання позивачем перекладу на українську мову поданих документів є безпідставними.
Щодо твердження митного органу про ненадання позивачем митної декларації країни відправлення та даних про виробника товару, як свідчать матеріали справи такі документи у позивача не витребовувалися. До того, зазначене жодним чином не стосується митної вартості товарів та не могло слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Що стосується наявність у митного органу інформації щодо рівня митної вартості подібного товару, оформленого іншими суб`єктами ЗЕД, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що сам по собі факт відмінності ціни на товар що імпортується від звичайної, не може беззастережно свідчити про її невірне визначення декларантом, так як ціна товару є результатом домовленості продавця і покупця та залежить від багатьох факторів, а тому у господарських правовідносинах звичайною практикою є встановлення різної ціни на один і той самий товар.
Висновки аналогічного змісту були наведені у постанові Верховного Суду від 27  листопада 2018 року по справі № 826/12037/17 і суд не вбачає підстав відступати від них.
Враховуючи, що підстави, які викликали сумнів митного органу про достовірність наданих декларантом до митного оформлення документів, спростовуються матеріалами справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність рішення про коригування митної вартості товарів від 03.02.2020 року № UA100110/2020/000005/4.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на висновки викладені в постанові Верховного Суду у справі № 21-498а15 від 02.06.2015 року, оскільки зазначені справи мають різні спірні правовідносини та обставини справи не є тотожними.
Також, колегія суддів зазначає, що приписами частини 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, отже врахування рішень судів апеляційної інстанції та рішень ВАСУ нормами права не передбачено, а тому колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на такі  рішення. 
Апелянтом в апеляційній скарзі не заявлено про не співмірність витрат, тому з урахуванням частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не переглядає.
Разом з цим, колегія суддів зауважує, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Підсумовуючи вище викладені обставини у справі, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують.
Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 308, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Київської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2020 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
           Повний текст постанови складено та підписано 31 липня 2020 року.

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова