ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2020 р. 	Справа № 440/1308/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Мельнікової Л.В. ,  Рєзнікової С.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 13.05.20 року по справі № 440/1308/20
за позовом             Фізична особа-підприємець ОСОБА_1  
до             Управління Держпраці у Полтавській області                     
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Полтавській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, якою на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 125190 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова про накладення штрафу за допущення працівника до роботи без укладення трудового договору є протиправною, оскільки раніше постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2020 ФОП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та піддано стягненню у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. за це ж порушення (за допущення працівників до роботи без оформлення трудового договору (контракту). 16.02.2020 позивач сплатив суму штрафу у розмірі 8500,00 грн. через банківську установу, що підтверджується відповідною квитанцією. У зв`язку з чим вважає, що накладення ще й фінансових санкцій за те ж саме правопорушення, на думку позивача, свідчить про притягнення його до подвійної відповідальності, що суперечить вимогам чинного законодавства. 
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 позовні вимоги задоволено частково.
Постанову начальника Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС скасовано.
          В решті позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем Управлінням Держпраці у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції, просить рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про правомірність висновків акту інспекційного відвідування з огляду на встановлений факт допуску позивачем до роботи громадянки ОСОБА_2 без належного оформлення трудових відносин, чим порушено приписи абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України. З приводу подвійної відповідальності зазначав, що ототодження штрафів за ст. 265 КЗпП України з адміністративною відповідальністю є неправильним, оскільки це різні види юридичної відповідальності. З приводу порушення порядку повідомлення про розгляд справи ФОП ОСОБА_1 зазначав, що за чинною редакцією Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, факт отримання керівником акту інспекційного відвідування є достатньою підставою для розгляду справи про накладення штрафу у термін, визначений пунктом 3 цього ж Порядку.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець 26.05.2010, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вчинено запис за № 25880000000025781. Основним видом економічної діяльності позивача за КВЕД є: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №823 затверджений Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (зокрема їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (надалі - Порядок №823).
За приписами пункту 2 цього Порядку, заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
05.09.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято Розпорядження за №649-р "Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення", яким Державній службі з питань праці, Державній фіскальній службі, Пенсійному фонду України, Національній поліції, іншим центральним органам виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування зобов`язано провести: починаючи з 5 жовтня 2018 р. в установленому порядку комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення; до 5 жовтня 2018 р. інформаційно-роз`яснювальну кампанію про заплановані заходи та неприпустимість допуску до роботи найманих працівників без оформлення з ними трудових відносин.
          Відповідно до підпункту 8 пункту 5 Порядку №823 підставою для здійснення інспекційних відвідувань є, зокрема, доручення Прем`єр-міністра України.
          На підставі зазначеної норми Порядку №823 начальником Управління Держпраці у Полтавській області С.Щербак виданий наказ №259П від 26.11.2019, яким доручено головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів А.Черкаській та Я.Ягодовській провести заходи державного контролю щодо відповідності вимогам законодавства про працю у діяльності ФОП ОСОБА_1 .
          З метою проведення інспекційного відвідування посадовими особами Управління Держпраці у Полтавській області на підставі направлення на проведення заходу державного контролю від 26.11.2019 №2159, 26.11.2019 здійснений вихід за місцем здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
          В ході інспекційного відвідування зафіксовані наступні обставини, а саме: "Під час візиту державних інспекторів, на робочому місці продавця знаходилась особа жіночої статі, яка здійснювала продаж товару магазину (здійснювала приготування кави, продаж кави, жуйок тощо). Зазначена особа вільно володіла асортиментом товару та ціною на товар. На прохання державного інспектора зазначена особа представилася ОСОБА_2 . Під час спілкування гр. ОСОБА_2 повідомила, що в даному магазині знаходиться на підміні ФОП ОСОБА_1 , також зазначила, що іноді виходить на підміну на прохання ФОП. Від надання письмових пояснень гр. ОСОБА_2 відмовилася.
ФОП ОСОБА_1 у своїх письмових поясненнях зазначив, що здійснює діяльність за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . 26.11.2019 громадянка ОСОБА_3 знаходилась за адресою АДРЕСА_3 займалася прибиральними роботами.
26.11.2019 ФОП ОСОБА_1 надано Договір про надання послуг б/н від 20.11.2019, укладений між ФОП ОСОБА_1 , в подальшому "Замовник", з однієї сторони та ОСОБА_2 , в подальшому "Виконавець", з другого боку.
Відповідно до п. 2.1 Договору "Виконавець" зобов`язується надати послуги "Замовнику", а саме: комплексного прибирання приміщення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_2 , 30 кв.м.
Також, 26.11.2019 ФОП ОСОБА_1 надано посадову інструкцію продавця продовольчих товарів ОСОБА_4 (трудовий договір б/н від 06.05.2016 укладений між ФОП ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_4 ) Відповідно до абз. 2 п. 1.3 Посадової інструкції, продавець продовольчих товарів знає та застосовує у своїй діяльності асортимент, кваліфікацію, характеристику, харчову цінність товарів, терміни зберігання товарів даної групи, роздрібні ціни на товар. Згідно п. 2.8 Посадової інструкції продавець продовольчих товарів нарізає, зважує і упаковує товари, підраховує вартість покупки, перевіряє реквізити чека, видає покупку. 
В ході проведення інспекційного відвідування документи щодо оформлення трудових з гр. ОСОБА_2 не надано. 
Враховуючи викладене, гр. ОСОБА_2 допущена 26.11.2019 ФОП ОСОБА_1 до роботи продавця без належного оформлення трудових відносин.
За результатами інспекційного відвідування. складений акт інспекційного відвідування від 09.12.2019 №ПЛ5791/168/АВ, який ОСОБА_1 отримав того ж дня, зазначивши, що акт не відповідає дійсності.
Листом від 13.12.2019 №02-12/8493 начальник Управління ОСОБА_5 повідомив ФОП ОСОБА_1 про початок розгляду справи про накладення штрафу згідно зі ст. 265 КЗпП України. Лист позивач отримав 20.12.2019, про що свідчить підпис в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.          
20.01.2020 начальник Управління Щербак С.Л. виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ПЛ5754/168/АВ/П/ТД-ФС, якою ФОП ОСОБА_1 за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України в частині допущення працівника до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням керівника, притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 125190,00 грн на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
          Не погодившись із правомірністю даної постанови, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки притягнення до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге є порушенням ст. 61 Коституцій України, відтак постанова начальника Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.
          Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - штрафи) визначено Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17.07.2013 №509.
          Відповідно до абз. 2 п. 2 Порядку №509 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, штрафи накладаються на підставі, зокрема, акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
          За приписами пункту 3 Порядку №509 справа про накладення штрафу (далі - справа) розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
          Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
          Згідно з пунктом 4 Порядку №509 під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
          За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Матеріалами справи встановлено, що листом від 13.12.2019 №02-12/8493 начальник Управління повідомив ФОП ОСОБА_1 про отримання 11.12.2019 акту інспекційного відвідування від 09.12.2019 №ПЛ5754/168/АВ, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформленого працівника, що дає підстави для розгляду справи про накладення штрафу згідно зі ст. 265 КЗпП України у термін, визначений п. 3 Порядку №509.
          Вказаний лист позивач отримав 20.12.2019, про що свідчить підпис останнього у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.  
Матеріалами справи встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугував висновок відповідача про допущення гр. ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин, що є порушенням вимог частини третьої статті 24 КЗпП України.
Позиція відповідача про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог частини третьої статті 24 КЗпП України зводиться лише до виявленого під час проведення інспекційного відвідування факту допуску гр. ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин в приміщенні магазину, що належить позивачу за адресою: АДРЕСА_1 .
          У свою чергу, в матеріалах справи міститься постанова Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2020 у справі №552/6879/19 за матеріалами адміністративної справи, що надійшли від Управління Держпраці у Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною третьою статті 41 КУпАП (фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). 
Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 8500,00 грн.
Постанова Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2020 у справі №552/6879/19 набрала законної сили 01.02.2020.
Даною постановою суду зафіксовано факт визнання ОСОБА_1 своєї вини у судовому засіданні, у зв`язку з чим суд і дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП.
Крім того, факт допуску гр. ОСОБА_2 до роботи без належного оформлення трудових відносин в приміщенні магазину підтверджується копією відеозапису фіксування ходу інспекційного відвідування, наданого відповідачем до матеріалів справи.          
Відтак, вину ОСОБА_1 у порушенні вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, диспозиція якої передбачає відповідальність, зокрема, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), колегія суддів визнає доведеною.
Виходячи з факту притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП, позивач у позовній заяві наголошував на тому, що застосування до ФОП ОСОБА_1 ще й фінансових санкцій, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України на підставі тієї ж постанови Управління від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС є нічим іншим, як подвійним притягненням до відповідальності за одне й те ж правопорушення, що суперечить імперативу статті 61 Конституції України.
Колегія суддів погоджується з такими доводами позивача, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 265 КЗпП України передбачено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Абзацом 2 частини другої статті 265 КЗпП України встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
За змістом частин третьої, четвертої статті 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.
Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до частини третьої статті 41 КУпАП фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства – тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, частиною другою статті 265 КЗпП України і частиною третьою статті 41 КУпАП передбачено відповідальність для фізичних осіб – підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).
Штраф за частиною другою статті 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною третьою статті 41 КУпАП є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів зазначає, що і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28 грудня 2014 року.
Вищезазначений закон передбачав введення статтею 265 КЗпП фінансових санкції для роботодавців – юридичних та фізичних осіб-підприємців, у вигляді штрафу у розмірі від 1 до 30 мінімальних заробітних плат за допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, виплати заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску та податків, порушення термінів виплати заробітної плати більш ніж за один місяць, виплати не в повному обсязі, недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці та порушення інших вимог трудового законодавства.
Натомість стаття 41 КУпАП мала на меті запровадити штрафи для посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин; за незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.
Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за статтею 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за статтею 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин
Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України і частини третьої статті 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).
Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування статті 61 Конституції України необхідно з`ясувати чи належить відповідальність, передбачена статтею 265 КЗпП України і статтею 41 КУпАП до одного виду.
Закон не визначає, до якого саме виду юридичної відповідальності належать заходи впливу за правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 КЗпП України.
Кваліфікуючи вид цієї відповідальності, суд бере до уваги:
(а) мету відповідальності – покарання роботодавців за порушення законодавства про працю та легалізація фонду оплати праці;
(б) характер шкоди – шкоду заподіяно суспільству, а не працівнику;
(в) вид стягнення – фінансова санкція у виді штрафу;
(г) суб`єкт, який притягує до відповідальності – державний орган;
(д) джерело сплати – штраф зараховується до державного бюджету.
Водночас положення абзацу 2 частини другої статті 265 КЗпП України та частини третьої статті 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача – ідентичні.
Враховуючи вищенаведені ознаки, а також пріоритетність тлумачення, яке у найбільшій мірі відповідає інтересам суб`єкта приватного права, колегія суддів приходить до висновку, що правопорушення, передбачені у частині другій статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у частині третій статті 41 КУпАП, належить за своєю природою (основними ознаками) до такого виду юридичної відповідальності як адміністративна відповідальність
Застосовуючи ці підходи колегія суддів звертає увагу, що за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_1 вже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Київського районного суду м. Полтави від 21.01.2020 у справі № 552/6879/19, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.
Накладення на ОСОБА_1 штрафу за те саме правопорушення також постановою Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням статті 61 Конституції України.
Аналогічні висновки містить постанова Верховного Суду від 22.04.2019 по справі № 806/2146/18.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що постанова начальника Управління Держпраці у Полтавській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 20.01.2020 №ПЛ5754/168/АВ/П/ПТ/ТД-ФС підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України,  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 13.05.2020 по справі № 440/1308/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	Л.В. Мельнікова    С.С. Рєзнікова