Дата документу 01.07.2020 Справа № 335/3616/15-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 335/3616/15                                         Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/1757/20 Рибалко Н.І.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.
       Суддів: Кухаря С.В.
                Онищенко Е.А.                
За участю секретаря: Книш С.В.
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М., зацікавлена особа - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» на дії державного виконавця,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.
У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки.
Ухвалою Орджонікідзеквського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки об`єднані в одне провадження з позовними вимогами ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: ОСОБА_2 , про визнання недійсним договору іпотеки залишено без розгляду.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 липня 2016 року позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 липня 2018 року замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» у виконавчому провадженні № 53336027, боржник ОСОБА_1 , з примусового виконання виконавчого листа № 335/3616/15-ц/ 2/335/76/2016, який видано 16.11.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії державного виконавця, посилаючись на те, що їй не було відомо, що державним виконавцем було винесено постанову від 11.10.2019 року про стягнення виконавчого збору та постанову від 22.10.2019 року про відкриття виконавчого провадження, оскільки державний виконавець не направляв їй ці постанови.
Вважає, що державний виконавець не мала права в постанові про відкриття виконавчого провадження встановлювати розмір виконавчого збору та стягувати його, оскільки виконавчий збір не був фактично стягнутий, а також не визначалася вартість майна боржника, так само майно на яке за рішенням суду повинно було звернуте стягнення, не було реалізовано в рамках виконавчого провадження. На момент відкриття виконавчого провадження жодна сума з боржника стягнута не була.
Зазначає, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження, з`ясувалось, що 11.10.2019 року державним виконавцем винесено додаткову (нову) постанову про стягнення виконавчого збору в рамках цього ж виконавчого провадження №53336027 та постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.
Також з`ясувалось, що 22.10.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови від 11.10.2019 року про стягнення виконавчого збору.
Вважає, що державний виконавець не мала права виносити додаткову (нову) постанову про стягнення виконавчого збору. Оскільки питання про стягнення виконавчого збору було вже вирішено старшим державним виконавцем Замулою М.П. Постанову про стягнення виконавчого збору в рамках цього ж виконавчого провадження вже було винесено в постанові про відкриття виконавчого провадження, і державний виконавець повинна була виконувати стару постанову від 07.02.2017 року, а не виносити нову.
Таким чином в рамках виконавчого провадження державним виконавцем прийнято два рішення про стягнення виконавчого збору, тобто двічі стягнуто судовий збір.
Вважає, дії головного державного виконавця Куліченко О.М. незаконними та неправомірними.
Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати незаконними дії головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ Куліченко О.М. по винесенню постанови про стягнення виконавчого збору від 11.10.2019 року в рамках виконавчого провадження ВП №53336027; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 11.10.2019 року винесену в рамках ВП № 53336027; визнати незаконними дії головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ Куліченко О.М. по винесенню постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2019 року в рамках ВП № 60365396; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2019 року винесену в рамках ВП № 60365396.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2019 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - постанови Головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. № 53336027 від 11.10.2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 323 902,40 грн., до набрання законної сили рішенням по справі № 335/3616/15-ц (провадження 4-с/335/61/2019) за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору та постановити про відкриття провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2020 року залучено у якості заінтересованої особи ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» до участі у розгляді скарги.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2020 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 до головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М., зацікавлена особа - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» на дії державного виконавця закрито.
Роз`яснено ОСОБА_1 що розгляд скарги на дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору віднесено до юрисдикції адміністративних судів.
Скасовано заходи забезпечення скарги, застосовані ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 14 листопада 2019 року, у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документу - постанови Головного державного виконавця Олександрівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Куліченко О.М. № 53336027 від 11.10.2019 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 323 902,40 грн.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо закриття провадження за скаргою та належність розгляду скарги за правилами адміністративного судочинства. Не враховано, що постанова виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, яка прийнята під час виконання судового рішення у цивільній справи, оскаржується до суду, який видав виконавчий документ. Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно п.1.ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Закриваючи провадження в справі, суд першої інстанції керуючи п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України виходив із того, що спір з приводу правомірності дій державного виконавця при винесенні постанови про стягнення виконавчого збору має розглядатися за правилами адміністративного судочинства, а тому справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З такими висновкам суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, 07.02.2017 року постановою старшого державного виконавця Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Замула М.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 335/3616/15-ц виданого 16.11.2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 13.05.2008 року, та про стягнення з боржника виконавчого збору - 323 902,40 грн.
Постановою заступника начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Харченко О.Г. від 14.02.2019 року замінено стягувача з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».
Постановою заступника начальника Вознесенівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Харченко О.Г. від 04.02.2019 року виконавчий лист № 335/3616/15-ц, 2/335/76/2016 передано до виконання Олександрівському ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області.
Постановою головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. від 11.10.2019 року з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір 323 902 грн. 40 коп.
Відповідно до постанови головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. від 22.10.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання постанови № 53336027 від 11.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору 323 902 грн. 40 коп.
Встановлено, що предметом оскарження є визнання незаконними дій головного державного виконавця Олександрівського ВДВС м. Запоріжжя Головного ТУЮ у Запорізькій області Куліченко О.М. з приводу винесення постанов від 11.10.2019 року, 22.10.2019 року про стягнення виконавчого збору та їх скасування.
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. 
Із цим узгоджуються положення частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якими рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Водночас частина 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Частиною 1 статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 просила суд скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 11.10.2019 року та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2019 року.
Тобто, скаржником оскаржуються дії та рішення державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за правилами цивільного судочинства.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Отже, висловлювання "судом, встановленим законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.
У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україна здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
За вимогами частини 1 статті 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відтак, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.
Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.
Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) від 27 березня 2019 року (справа № 639/6868/17), 21 серпня 2019 року (справа № 1915/1868/2012).
Відповідно до норм КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб (ст. 287 ч. 1).
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
На підстави викладеного, ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі на підставі п.1.ч.1.ст.255 ЦПК України є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2020 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 06 липня 2020 року.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: С.В. Кухар
       
                Е.А. Онищенко