ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5318/20 Справа № 932/2099/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Литвиненко І. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року                                                                м. Дніпро

       Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.
 
за участю секретаря судового засідання - Бондаренка В.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -
                                В С Т А Н О В И Л А:
       У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення її його опікуном (а.с.1-6).
       Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропет ровська від 21 лютого 2020 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - відмовлено (а.с.28-29).
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 31-36).
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.
       Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , прохає визнати недієздатним неповнолітню особу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на цей час виповнилось лише 17 років. 
       Згідно із матеріалами справи, ОСОБА_3 у шлюбі не перебуває і йому рішенням суду достроково повна цивільна дієздатність не надавалась. 
       На цей час він має неповну цивільну дієздатність у межах, визначених ст. 32 ЦК України.
       Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, виходив з того, що оскільки на день подання ОСОБА_1 заяви до суду, ОСОБА_2 не досяг повноліття і відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 ЦК України не набув повну цивільну дієздатність, то відповідно виключається можливість відкриття окремого провадження.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. 
       Відповідно до вимог ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи та надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності.
       Згідно із вимогами ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.
       Відповідно до вимог ст. 296 КПК України, заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги. Заяву про обмеження права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавлення її цього права може бути подано батьками (усиновлювачами), піклувальниками, органом опіки та піклування. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
       У відповідності до вимог ч. 1 ст. 34 ЦК України, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).
       Згідно із вимогами ст. 35 ЦК України, повна цивільна дієздатність може бути надана фізичній особі, яка досягла шістнадцяти років і працює за трудовим договором, а також неповнолітній особі, яка записана матір`ю або батьком дитини.
       Відповідно до вимог ч.ч. 5, 6 ст. 32 ЦК України, за наявності достатніх підстав суд за заявою батьків (усиновлювачів), піклувальника, органу опіки та піклування може обмежити право неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією чи іншими доходами або позбавити її цього права. Порядок обмеження цивільної дієздатності неповнолітньої особи встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
       Згідно із вимогами ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
       Як вбачається із матеріалів заяви ОСОБА_1 , прохає визнати недієздатним неповнолітню особу - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому на цей час виповнилось лише 17 років. Згідно із матеріалами справи, ОСОБА_3 у шлюбі не перебуває і йому рішенням суду достроково повна цивільна дієздатність не надавалась. На цей час він має неповну цивільну дієздатність у межах, визначених ст. 32 ЦК України.
       Процесуальні норми ст.ст. 293-296 ЦПК України передбачають компетенцію суду на обмеження цивільної дієздатності неповнолітньої особи, а не на визнання неповнолітньої особи недієздатною. Так, згідно із наведеними вище нормами матеріального та процесуального права, у судовому порядку може бути визнана недієздатною лише та особа, яка досягла повноліття, тобто 18 років, і має повну цивільну дієздатність. До моменту досягнення повноліття, в судовому порядку, за заявою піклувальника, суд може обмежити цивільну дієздатність неповнолітньої особи.
       Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали поданої заяви, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки на день подання ОСОБА_1 заяви до суду, ОСОБА_2 не досяг повноліття і відповідно до вимог ч. 1 ст. 34 ЦК України не набув повну цивільну дієздатність, то відповідно виключається можливість відкриття окремого провадження.
       Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.
       Оскільки, суд першої інстанції постановив ухвалу суду з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
       Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2020 року - залишити без змін.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
       Судді: