СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" серпня 2020 р.                                                                         Справа № 922/718/20  

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В. , суддя  Істоміна О.А., 
за участі секретаря судового засідання Пронози А.П.,
за участі представників:
позивача -    адвокат Єфременко О.О., що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6537/10 від 23.03.2018 та довіреності № 14-192 від 17.05.2019 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);
відповідача -      не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - ОСББ "Харківський маєток"        (вх. № 1464Х/3)      на рішення Господарського суду Харківської області від 14 травня                2020 року (повний текст складено 14.05.2020) по справі № 922/718/20
за позовом      Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ,
до   Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток",                               м. Харків,
про стягнення 86557,25 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2020 року АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ОСББ "Харківський маєток", в якій просить стягнути 86557,25 грн заборгованості, що виникла у зв`язку з порушенняv умов договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 та договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 в частині своєчасної оплати спожитого газу, в тому числі: 65139,97 грн пені; 6250,09 грн 3% річних та 15167,19 грн інфляційних втрат; а також просить стягнути 2102,00 грн судового збору.
Позовні вимоги обґрунтовує з посиланням на те, що позивач на підставі договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, укладеного зі споживачем - ТОВ «Меркурій-Прогрес», поставив споживачу протягом січня-квітня 2016 року природний газ на загальну суму 393299,20 грн, що підтверджується відповідними актами приймання-передачі природного газу. Споживач оплату за спожитий природний газ здійснював не вчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за спожитий природний газ, яка станом на 24.10.2016 складала 313280,69 грн. Між АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитором), ТОВ «Меркурій-Прогрес» (первісним боржником) та ОСББ "Харківський маєток" (новим боржником) укладено договір про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, згідно з умовами якого первісний боржник за згодою кредитора перевів на нового боржника борг по договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, новий боржник прийняв на себе борг первісного боржника та замінив його в зобов`язанні на загальну суму 313280,69 грн, в тому числі по місяцях, у яких використовувався природний газ: січень 2016 року - 84399,69 грн; лютий 2016 року -     119382,53 грн; березень 2016 року - 102309,98 грн та квітень 2016 року - 7188,49 грн. Тому позивач просить стягнути з нового боржника - ОСББ "Харківський маєток" (відповідача по справі) 86557,25 грн, які складаються з: пені в сумі 65139,97 грн; 3% річних у сумі 6250,09 грн та інфляційних втрат в сумі 15167,19 грн. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.05.2020 по справі № 922/718/20 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в сумі 65139,97 грн, 3% річних у сумі 6250,09 грн, інфляційні втрати в сумі 15167,19 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн. Рішення мотивоване фактом порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання в частині розрахунків за фактично переданий природний газ по договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, з урахуванням договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32.
Повний текст зазначеного рішення складено 14.05.2020.
ОСББ "Харківський маєток" (відповідач) 02.06.2020 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що Господарським судом Харківської області вже було прийнято рішення щодо спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а саме: рішенням          Господарського суду Харківської області від 28.05.2019 у справі № 922/1270/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського          суду від 01.08.2020, позовні вимоги АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до     ОСББ "Харківський маєток" про стягнення 109812,15 грн за порушення умов договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 з урахуванням договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, укладеного між АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ТОВ «Меркурій-Прогрес» та ОСББ "Харківський маєток", задоволено повністю. Стягнуто з ОСББ "Харківський маєток" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальному розмірі 109812,15 грн, зокрема: пеню в розмірі 55816,54 грн; 3% річних у розмірі 10093,15 грн; інфляційні втрати в розмірі 43902,46 грн. Також відповідач вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності. На думку відповідача, п. 10.3 договору постачання природного газу щодо збільшення строку позовної давності не може бути застосований до стягнення неустойки (пені), оскільки стосується виключно суми боргу за основним зобов`язанням.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.06.2020 у справі № 922/718/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, позивачу встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу - не пізніше 5 днів з моменту вручення даної ухвали та призначено справу до розгляду на 23.07.2020 о 10:00 год.
Позивач - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" своїм процесуальним правом щодо надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відзив на апеляційну скаргу не надав.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 23.07.2020 у справі № 922/718/20 у зв`язку з відсутністю відзиву позивача та неявкою представників позивача та відповідача в судове засідання, а також, зважаючи на необхідність  витребування з Господарського суду Харківської області матеріалів справи № 922/1270/19, відкладено розгляд апеляційної скарги на 06.08.2020 об 11:00 год. та витребувано з Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1270/19.
27.07.2020 за вх. № 7058 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 922/1270/19, витребувані з Господарського суду Харківської області.
Представник позивача в судовому засіданні 06.08.2020 усно оголосив заперечення на апеляціну скаргу відповідача, просив відмовити у її задоволенні, рішення місцевого господарського суду залишити без змін.
Відповідач - ОСББ "Харківський маєток" свого представника в судове засідання 06.08.2020 не направив, про причину відсутності представника не повідомив, хоча був належно повідомлений про місце, день і час розгляду справи, що підтверджується зворотним поштовим рекомендованим повідомленням № 6102252564950 (а.с. 121).
Дослідивши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, вислухавши пояснення представника позивач в судовому засіданні, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та дотримання норм процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 21.12.2015 між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) та ТОВ «Меркурій-Прогрес» (споживачем) укладено договір постачання природного газу № 2225/16-ТЕ-32, згідно з умовами якого постачальник зобов`язаний поставити споживачу в 2016 році природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язаний оплатити спожитий газ на умовах цього договору (а.с. 14-20). 
У п. 2.1 розділу 2 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 сторони визначили обсяги природного газу, який постачальник має поставити споживачу за вказаним договором, а саме: з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року постачальник передає споживачу природний газ обсягом до 200 тис. куб. м, зокрема по місяцям (тис. куб. м): січень - 80; лютий - 70; березень -50;  січень 2017 року - 5,0; лютий 2017 року - 5,5; березень 2017 року - 3,0. 
Ціну газу, який передається за договором, сторони визначили в розділі 5 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.
Протягом дії зазначеного договору додатковими угодами № 1 від 31.12.2015 (а.с. 21-22),  № 2 від 29.01.2016 (а.с. 23) та № 3 від 31.03.2016 (а.с. 24-26) сторони вносили зміни до умов договору, зокрема щодо ціни газу, що передається за договором.  
Відповідно до п. 12.1 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації природного газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Додатковою угодою № 3 від 31.03.2016 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 сторони подовжили дію зазначеного договору в частині реалізації газу - до 30 квітня 2016 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення, а також внесли зміни в п. 2.1 зазначеного договору, а саме: погодили обсяги природного газу на квітень 3016 року, згідно з яким постачальник передає споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року газ обсягом до 20,0 тис. куб. м. 
Відповідно до умов розділу 3 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 (в редакції додаткових угод № 1 від 31.12.2015 та № 3 від 31.03.2016 до зазначеного договору), приймання-передача газу, переданого продавцем споживачу у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.
За приписами ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до     ст. 6     цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).
Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,      інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
На виконання умов договору постачальник передав у власність споживача природний газ на загальну суму 393299,20 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу: 
- за січень 2016 року - від 31.01.2016 на суму 164418,20 грн (а.с. 27); 
- за лютий 2016 року - від 29.02.2016 на суму 119382,53 грн (а.с. 28);
- за березень 2016 року - від 31.03.2016 на суму 102309,98 грн (а.с. 29); 
- за квітень 2016 року - від 30.04.2016 на суму 7188,49 грн (а.с. 30).
Згідно з п. 6.1 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної сплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Додатковою угодою № 3 від 31.03.2016 до договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 викладено абзац 2 пункту 6.1 договору в наступній редакції: "Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу".
ТОВ «Меркурій-Прогрес» (споживач) в порушення умов п. 6.1 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 оплату за спожитий природний газ здійснювало не вчасно. Станом на 24.10.2016 споживач лише частково оплатив вартість природного газу, спожитого в січні 2016 року, на суму 80018,51 грн, що підтверджується наданими до позовної заяви довідкою по операціях по підприємству ТОВ "Меркурій-Прогрес" за період з 01.01.2016 по 30.09.2019 (а.с. 36) та копіями банківських виписок з рахунку АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 18.04.2016, 29.04.2016, 04.05.2016, 31.05.2016, 12.09.2016 (а.с. 38-42). Докази оплати вартості природного газу, спожитогого в лютому 2016 року, березні 2016 року та у квітні 2016 року в матеріалах справи відсутіні.
Таким чином, станом на 24.10.2016 у споживача залишилась заборговансть на загальну суму 313280,69 грн (393299,20 грн - 80018,51 грн), з яких: за січень 2016 року - 84399,69 грн (164418,20 грн - 80018,51 грн); за лютий 2016 року -     119382,53 грн; за березень 2016 року - 102309,98 грн та за квітень 2016 року - 7188,49 грн.
24.10.2016 між АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (кредитором), ТОВ «Меркурій-Прогрес» (первісним боржником) та ОСББ "Харківський маєток" (новим боржником) укладено договір про переведення боргу від № 32/10/16/17-32, згідно з умовами якого за згодою кредитора первісний боржник перевів на нового боржника - ОСББ "Харківський маєток" свій борг  в сумі 313280,69 грн, який виник перед кредитором за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, укладеним між первісним боржником та кредитором, а новий боржник прийняв на себе борг первісного боржника у цьому зобов`язанні та замінив первісного боржника у зобов`язанні (а.с. 32-34).
В пункті 2.1 договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового боржника, станом на момент укладання даного договору дорівнює 313280,69 грн, зокрема по місяцях, у яких використовувався природний газ: січень 2016 року - 84399,69 грн; лютий 2016 року -     119382,53 грн; березень 2016 року - 102309,98 грн; квітень 2016 року - 7188,49 грн.
Пунктом 3.1 договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 передбачено, що за цим договором до нового боржника переходять обов`язки первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у пункті 2.1 цього договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.
Згідно з п. 4.1 договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.
Як вбачається з доданих позивачем до позовної заяви розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат (а.с. 11-13), позивач - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" просить стягнути з відповідача - ОСББ "Харківський маєток" (нового боржника) на підставі договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 з урахуванням договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 по актам приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, за лютий 2016 року, березень 2016 року та квітень 2016 року:     
пеню в сумі 65139,97 грн, нараховану за загальний період з 16.02.2016 по 23.10.2016, що складається з наступних періодів: 
-           25712,45 грн пені, нарахованої за період з 16.02.2016 по 15.08.2016 на суму 164418,20 грн по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016 ;
-           21700,87 грн пені, нарахованої за період з 15.03.2016 по 14.09.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           16772,12 грн пені, нарахованої за період з 26.04.2016 по 23.10.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           954,53 грн пені, нарахованої за період з 26.05.2016 по 23.10.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016;

3% річних у сумі 6250,09 грн, нарахованих за загальний період з 16.02.2016 по 23.10.2016, а саме за періоди: 
-           2461,09 грн 3% річних, нарахованих за період з 16.02.2016 по 23.10.2016 на суму 164418,20 грн по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016;
-           2182,15 грн 3% річних, нарахованих за період з 15.03.2016 по 23.10.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           1517,88 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.04.2016 по 23.10.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           88,97 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.05.2016 по 23.10.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016;
інфляційні втрати в сумі 15167,19 грн, нараховані за загальний період з 01.03.2016 по 30.09.2016, а саме за періоди:
-           7986,09 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.03.2016 по 30.09.2016 на суму 164418,20 грн по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016;
-           5774,19 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           1321,34 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.05.2016 по 30.09.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           85,57 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч. 1 ст. 610 та п. 3 ч. 1     ст. 611 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.
Відповідно до чч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яку боржник повинен передати  кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання  за кожен день прострочення виконання. 
Порядок і строк нарахування штрафних санкцій визначено п. 6. ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з яким нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Початком відліку періоду прострочення відповідної суми грошового зобов`язання (моментом прострочення), що становить базу нарахування (перший множник), у відповідності до     ст. 253 Цивільного кодексу України, є день, наступний після визначеної (кінцевої) дати платежу.

Кінцем відліку періоду прострочення є день, що передує дню, в якому відбулося погашення/припинення відповідного грошового зобов`язання, оскільки з урахуванням п. 30.1     ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошових коштів в Україні»  моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою - тобто день погашення визначає термін припинення відповідного зобов`язання у розумінні ч. 2     ст. 251 Цивільного кодексу України. Тобто день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.
За умовами п. 8.1 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України та цим договором.   
Відповідно до п. 8.2 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, у разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 6.1 договору він зобов`язаний сплатити постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. 
Згідно з п. 4.1 договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, новий боржник несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання у розмірах, передбачених договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.
Пунктом 10.3 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 сторони встановили строк тривалістю у 5 (п`ять) років, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань. 
У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За приписапами чч. 1, 2 ст. 258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.
Разом з тим, частиною 1 ст. 259 Цивільного кодексу України передбачено право сторін за взаємною згодою збільшувати позовну давність (строк), встановлену законом.
Порядок обчислення позовної давності в силу вимог ч. 2 ст. 260 Цивільного кодексу України не може бути змінений за домовленістю сторін.
Позивач звернувся до місцевого господарського суду з даним позовом у березні 2020 року, тобто в межах позовної давності, визначеної пунктом 10.3 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, тому спеціальна позовна давність у даному випадку не може застосовуватись. 
Отже відповідач безпідставно посилається на пропуск позивачем строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені. 
Таким чином, враховуючи, що первісний боржник - ТОВ «Меркурій-Прогрес» (споживач) здійснював оплати за спожитий газ заборгованість з порушенням строків, встановлених договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 та зважаючи на умови укладеного з новим боржником - ОСББ "Харківський маєток " (відповідачем по справі) договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, у позивача виникли підстави для застосування відповідальності (нарахування та стягнення пені) відповідно до пп. 8.1, 8.2 договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32. 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Таким чином, кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних, навіть, якщо умовами договору не передбачено стягнення інфляційних та 3% річних.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). Мінімальний період застосування індексу     є саме повний місяць, за який він розрахований, оскільки відсутні будь-які підстави стверджувати про знецінення коштів на відповідній коефіцієнт індексу за частину такого місяця. 
Означений висновок узгоджується із правовою позицією з цього приводу, сформульованою Верховним Судом у постанові № 910/9938/17 від 10.10.2018.
Втім, перевіривши витребувані з Господарського суду Харківської області матеріали справи № 922/1270/19, колегія суддів апеляційної інстанції встановила, що  АТ "Національна акціонерна компанія   "Нафтогаз України" 26.04.2019 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" про стягнення боргу в загальному розмірі 109812,15 грн, у тому числі: пені в розмірі 55816,54 грн; 3% річних у розмірі 10093,15 грн; інфляційних втрат у розмірі 43902,46 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/1617-32, не виконав зобов`язання первісного боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Меркурій-Прогрес" щодо оплати боргу за договором постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32.
Перевірокою розрахунків пені, 3% річних та інфляційних втрат, доданих позивачем до позовної заяви у справі № 922/1270/19 (а.с. 15-18), судова колегія встановила, що позивач - АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", звертаючись до суду, просив стягнути з відповідача - ОСББ "Харківський маєток" на підставі договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 з урахуванням договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 по актам приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, за лютий 2016 року, березень 2016 року та квітень 2016 року:
пеню в сумі 55816,54 грн, нараховану за загальний період з 16.02.2016 по 25.11.2016, в тому числі за періоди, за які здійснюються нарахування у справі, що розглядається (№ 922/718/20), а саме: 
-           16038,24 грн пені, нарахованої за період з 16.02.2016 по 15.08.2016 на суму 84399,69 грн - залишок заборгованості по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016;
-           21700,87 грн пені, нарахованої за період з 15.03.2016 по 14.09.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           16772,12 грн пені, нарахованої за період з 26.04.2016 по 23.10.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           954,53 грн пені, нарахованої за період з 26.05.2016 по 23.10.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016;
3% річних у сумі 10093,15 грн, нарахованих за загальний період з 16.02.2016 по 21.05.2017, зокрема за періоди, за які здійснюються нарахування у справі, що розглядається (№ 922/718/20), а саме: 
-   1259,08 грн 3% річних, нарахованих за період з 16.02.2016 по 23.10.2016 на суму заборгованості 84399,69 грн - залишок заборгованості по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016;
-           2182,15 грн 3% річних, нарахованих за період з 15.03.2016 по 23.10.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           1517,88 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.04.2016 по 23.10.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           88,97 грн 3% річних, нарахованих за період з 26.05.2016 по 23.10.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016;
інфляційні втрати в сумі 43902,46 грн, нараховані за загальний період з 01.03.2016 по 30.04.2017, зокрема за періоди, за які здійснюються нарахування у справі, що розглядається (№ 922/718/20), а саме: 
- 4966,99 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.03.2016 по 30.09.2016 за зобов`язаннями за січень 2016 року на суму заборгованості 84399,69 грн - залишок заборгованості по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016;
-           5774,19 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.04.2016 по 30.09.2016 на суму 119382,53 грн по акту приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року від 29.02.2016; 
-           1321,34 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.05.2016 по 30.09.2016 на суму 102309,98 грн по акту приймання-передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016;
-           85,57 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 01.06.2016 по 30.09.2016 на суму 7188,49 грн по акту приймання-передачі природного газу за квітень 2016 року від 30.04.2016.
Тобто, у справі № 922/1270/19 АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" також просило стягнути з ОСББ "Харківський маєток" пеню, 3% річних та інфляційні втрати, нараховані за прострочення платежів на підставі договору постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32 з урахуванням договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32 по актам приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, за лютий 2016 року, березень 2016 року та квітень 2016 року зокрема за періоди, за які здійснюються нарахування у справі, що розглядається (№ 922/718/20), на суму заборгованості - 313280,69 грн, яка залишилась у споживача станом на 24.10.2016 та є предметом договору про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32.
Рішенням   Господарського суду Харківської області від 28.05.2019 у справі № 922/1270/19, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського          суду від 01.08.2020, позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ОСББ "Харківський маєток" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" борг у загальному розмірі 109812,15 грн, зокрема: пеню в розмірі 55816,54 грн; 3% річних у розмірі 10093,15 грн; інфляційні втрати в розмірі 43902,46 грн.
Таким чином, Господарським судом Харківської області вже було розглянуто  спір між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав (договір постачання природного газу від 21.12.2015 № 2225/16-ТЕ-32, договір про переведення боргу від 24.10.2016 № 32/10/16/17-32, акти приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, за лютий 2016 року, березень 2016 року та квітень 2016 року та прийнято рішення, яким зокрема стягнуто з ОСББ "Харківський маєток" на користь АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України": пеню в сумі 55465,76 грн (16038,24 грн + 21700,87 грн + 16772,12 грн + 954,53 грн) за загальний період з 16.02.2016 по 23.10.2016; 3% річних у сумі 5048,08 грн (1259,08 грн + 2182,15 грн + 1517,88 грн + 88,97 грн) за загальний період з 16.02.2016 по 23.10.2016; інфляційні втрати в сумі 12148,09 грн (4966,99 грн + 5774,19 грн + 1321,34 грн + 85,57 грн) за загальний період з 01.03.2016 по 30.09.2016.
На підставі зазначеного, здійснивши самостійно перерахунок заявлених  позивачем до стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, з урахуванням стягнень по справі № 922/1270/19, судова колегія дійшла висновку, що задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення нарахованих по акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року від 31.01.2016): пені на суму 9674,21 грн за період з 16.02.2016 по 15.08.2016; 3% річних на суму 1202,01 грн за період з 16.02.2016 по 23.10.2016; інфляційних втрат на суму 3019,10 грн за період з 01.03.2016 по 30.09.2016. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат по актам приймання-передачі природного газу за лютий 2016 року, березень 2016 року та квітень 2016 року вже були предметом розгляду по справі № 922/1270/19. 
Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 76, ст.ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України,  суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача - ОСББ "Харківський маєток"     та скасування рішення Господарського суду Харківської області від 14.05.2020 по справі № 922/718/20, з прийняттям нового рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з відповідача пеню в сумі 9674,21 грн, 3% річних в сумі 1202,01 грн та інфляційні втрати в сумі 3019,10 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Крім того, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених  вимог.
За приписами ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу, у разі зміни судом апеляційної інстанції рішення у справі, цей суд змінює розподіл судових витрат.
Отже, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги відповідача,  судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, підлягає перерозподілу пропорційно розміру задоволених вимог, а судовий збір, сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги, має бути відшкодований апелянту за рахунок позивача в розмірі, пропорційному розміру задоволених вимог відповідача.
На підставі викладеного та керуючись ст. 129 Конституції України, п. 2 ч. 1 та ч. 14 ст. 129, ч. 1 ст. 254, ст.ст. 269,     270, 273, п. 2 ч. 1     ст.     275,     пп. 1, 4 ч. 1 ст. 277,     ст.ст. 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача - ОСББ "Харківський маєток"      на рішення Господарського суду Харківської області від 14.05.2020 по справі № 922/718/20 задовольнити частково.
Рішення Господарського суду Харківської області від 14 травня 2020 року по справі № 922/718/20 скасувати.
Прийняти нове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, ідентифікаційний код 39866021) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія      "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) пеню у сумі      9674,21 грн, 3% річних у сумі 1202,01 грн, інфляційні втрати у сумі 3019,10 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 338,42 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія      "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Харківський маєток" (61140, м. Харків, вул. Гольдбергівська, 9, ідентифікаційний код 39866021) 2645,37 грн судового збору за подання апеляційної скарги.
Господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Повний текст постанови складено 11.08.2020. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з ч. 1 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Пелипенко

Суддя                                                                                           С.В. Барбашова  

Суддя                                                                                           О.А. Істоміна