ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1121/20 Справа № 194/1443/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Соколова Ю. І. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,
за участю секретаря - Мамедової О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу  акціонерного товариства «Альфа-Банк», як правонаступника акціонерного товариства "Укрсоцбанк", на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентарізації", третя особа - акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступник Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:

       У серпні 2019 року ОСОБА_1  звернувся до суду першої інстанції з позовом до  Обласного комунального підприємства "Софіївське бюро технічної інвентарізації", третя особа - акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступник Акціонерного товариства "Укрсоцбанк", про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії.
       Крім того, 19 серпня 2019 року позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій він просив з метою забезпечення вказаного позову накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019).
       В обґрунтовання заяви зазначав, що рішення державного реєстратора Волос О.В., індексний номер: 47544056 від 27 червня 2019 року, є незаконним та таким, що істотно порушує його майнові права, у зв`язку із чим ним подана позовна заява до суду. Вважав, що АТ «Укрсоцбанк», як власник, має право щодо розпорядження власним майном, зокрема, шляхом відчуження (дарування, продаж тощо). Враховуючи, що банк, нехтуючи вимогами мораторію на примусове стягнення, примусово стягнув квартиру, що є не доброчесною дією, існують вагомі підстави вважати, що банк буде проводити подальші дії щодо відчуження даного майна. Відсутність заходів забезпечення позову на дане майно, яке може бути передане у власність іншим особам, може ускладнити або унеможливити поновлення його порушених прав на власність, за захистом яких він звернувся до суду.
       Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Заборонено державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2 до набрання рішенням за позовом ОСОБА_1 до ОКП «Софіївське бюро технічної інвентаризації», третя особа: АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення державного реєстратора (справа №194/1443/19, провадження № 2/194/396/19) законної сили.
       Не погодившись з такою ухвалою суду, АТ "Альфа-Банк" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права. 
       Крім того, АТ "Альфа-Банк" в своїй апеляційній скарзі просив залучити його до участі у справі замість АТ "Укрсоцбанк", як його правонаступника.
       Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року клопотання АТ "Альфа-Банк" про залучення до участі у справі правонаступника - задоволено. Залучено АТ «Альфа-Банк» до участі у справі за апеляційною скаргою АТ "Укрсоцбанк" на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОКП "Софіївське бюро технічної інвентарізації", третя особа - АТ "Укрсоцбанк" про визнання рішення про реєстрацію права власності незаконним та зобов`язання вчинити певні дії, в якості правонаступника АТ «Укрсоцбанк».
       Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ "Альфа-Банк", як правонаступника АТ "Укрсоцбанк", не скористалися.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, з наступних підстав.
       Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції посилався на те, що між сторонами дійсно виник спір по правомірності набуття банком права власності на іпотечне майно, та в разі не вжиття заходів забезпечення позову (зміни власника квартири) існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання майбутнього рішення суду, та загроза перешкоди ефективного захисту, а саме: уникнення цілком можливого відчуження спірної квартири до ухвалення судом рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», третя особа: АТ «Укрсоцбанк» про скасування рішення державного реєстратора, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність і співмірність способу забезпечення позову, який просить застосувати ОСОБА_1 в порядку забезпечення позову.
       Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з наступних підстав.
       Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
       Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
       Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
       Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосовування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
       Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вищезазначеним позовом. Предметом позову є скасування рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47544056 від 27 червня 2019 року.
       Як вбачається з позову, між сторонами дійсно існує спір щодо правомірності набуття Банком права власності на іпотечне майно квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (код ЄДРПОУ 00039019).
       Крім того, судом першої інстанції було перевірено, що ОСОБА_1 зареєстрований та був співвласником квартири АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб, виданої 05 серпня 2019 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Тернівської міської ради Дніпропетровської області, а також іпотечним договором №5/07 від 23 січня 2007 року, укладеного між АКБ соціального розвитку "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець), ОСОБА_1 (іпотекодавець 2), ОСОБА_3 (іпотекодавець 3). 
       Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду.
       Безпідставними є доводи апелянта про те, що оскаржувана ухвала порушує права АТ "Укрсоцбанк", як власника відповідного майна, оскільки заходи забезпечення позову, вжиті судом першої інстанції, ніяким чином не обмежують права Банку на володіння, користування та розпорядження майном.
       Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що не вирішено питання щодо застосування зустрічного забезпечення.
       Так, заява про забезпечення позову повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України). Водночас, тлумачення цієї норми процесуального закону як обов`язок у кожному випадку подання заяви про забезпечення позову одночасно пропонувати конкретне зустрічне забезпечення є помилковим, оскільки не відповідає дійсному змісту цієї норми, не враховує її взаємозв`язку з положеннями ст.ст.154,155 ЦПК України та з підставами, предметом і видом забезпечення кожного конкретного позову.
       Колегія суддів звертає увагу, що норма п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України сформульована як «пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення», а не пропозиції «про» зустрічне забезпечення, тобто, допускає як пропозицію про застосування зустрічного забезпечення, якщо за обставинами справи таке вимагається чи є необхідним, так і вказівку на те, що з огляду на обставини справи (передусім - на предмет позову, вид пропонованого забезпечення позову) для застосування зустрічного забезпечення підстав чи потреби немає.
       Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.
       Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
       Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
       Згідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
       Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Альфа-Банк», як правонаступника акціонерного товариства "Укрсоцбанк", - залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2019 року про забезпечення позову - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Головуючий:                                                                 В.С. Городнича

Судді:                                                                         О.П. Варенко

                                                                        О.В. Лаченкова