ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" вересня 2020 р.           Справа№ 925/471/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Андрієнка  В.В.
суддів:            Корсака В.А. 
          Буравльова  С.І. 
 секретар судового засідання - Добрицька В.С.
учасники справи згідно протоколу судового засідання
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 
у справі № 925/471/20 (суддя Спаських Н.М.)
за позовом Акціонерного товариства "Національна  акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж
про стягнення 4706,31 грн,
УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Кам`янського комунального підприємства теплових мереж про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 4706,31 грн з яких: 2 830,18 грн як 3 % річних та 1 876,13 грн інфляційних втрат  на підставі договору № 1036/1718-ТЕ-36 постачання природного газу від 04.09.2017, укладеного між сторонами у справі. 
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі №925/471/20 у позові відмовлено повністю. 
Відмовляючи у позові, суд першої інстанції посилався на те, що відповідачем було сплачено позивачу за поставлений природний газ по договору між сторонами за спірний період з дотриманням порядку, визначеного постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 2002 року N 256, отже відповідачем не було порушено зобов`язання перед позивачем у частині своєчасності розрахунків, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, у якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі №925/471/20. Прийняти апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі №925/471/20 та відкрити апеляційне провадження. Рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі №925/471/20 скасувати. Прийняте нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" щодо стягнення 3 % річних в розмірі 2 830,18 грн та інфляційних втрат в розмірі 1 876,13 грн задовольнити. Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги в розмірі 3 153,00 грн покласти на відповідача у справі.
Зокрема апелянт зазначав, що рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 прийнято з невірним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, без дослідження усіх істототних обставин справи. Крім того скаржник зазначав, що між позивачем та відповідачем не укладалися будь які договори щодо здійснення розрахунків у порядку визначеному постановою КМУ №256, як то здійснювалося при реалізації положень, відповідно до постанови КМУ №20 від 11.01.2005. На думку скаржника, положення постанови №256 регляментують виключно порядок розпорядження коштами з цільовим призначенням, що надходять на рахунки газопостачальних та газорозподільних компаній, як реалізація державних соціальних гарантій певним категоріям громадян і не передбачають обов`язку зміни умов договірних зобов`язань.
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі № 925/471/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.
Перевіривши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", судом були виявлені недоліки такої скарги, а саме відсутність доказів, що підтверджують сплату судового збору в установлених Законом розмірі.
За таких обставин, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі №925/471/20 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України та надано скаржнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/2418/20 від 11.08.2020 (для вирішення процесуальних питань) у зв`язку з перебуванням судді Буравльова С.І., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи №925/471/20.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2020 для розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у справі №925/471/20 визначено колегію суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді Корсак В.А., Пашкіна С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.08.2020 клопотання Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі № 925/471/20 - задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження у справі №925/471/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та призначено до розгляду на 22.09.2020.
У судове засідання, яке відбулось 22.09.2020 представники учасників справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомленні належним чином.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.     В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).
Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх установлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права установила наступне.
04.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі-Постачальник,) та Кам"янським комунальним підприємством теплових мереж (далі - Споживач,) було укладено договір  № 1036/1718-ТЕ-36, у відповідності до умов якого Постачальник зобов`язується поставити  споживачеві у 2017-2018 роках природний газ, а споживач  зобов`язується сплатити його на умовах цього договору ( п. 1.1. договору). 
Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін і діє  в частині реалізації газу  з 01 жовтня  2017 року до 31 березня 2018 року (включно), а у частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 Договору).
          Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва  теплової енергії для надання  послуг з опалення  та постачання гарячої води населенню ( п. 1.2. договору). 
          Відповідно п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу  з 01 жовтня 2017 року по 31 березня 2018 року газ обсягом до 1190 тис. куб. м. (один мільйон  сто дев`яносто тисяч куб. м), у тому числі по місяцях кварталів згідно наведеного в цьому пункті графіку.
Зазначені договірні відносини по своїй суті мають ознаки договору поставки, за яким продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 712 Цивільного кодексу України). За змістом ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
У відповідності до ст. 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. 
Загальні умови виконання господарських зобов`язань визначені ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, згідно з якими суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших  правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. 
За змістом ст. ст. 599, 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Крім того, у силу ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.       
Отже, як убачається із матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 853 603,99 грн у грудні 2017 року - березні 2018 року, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу.
Відповідно до п. 5.2. Договору ціна за 1 000 куб. м. газу на дату укладення договору становить 4 942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %. Усього до сплати  разом з  податком на додану вартість  - 5 930,40 грн (п`ять тисяч  дев`ятсот тридцять  грн. 40 коп.). 
Оплата за природний газ  проводиться  Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати  протягом місяця поставки природного газу. 
Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1. договору).
12.01.2018 між сторонами у справі було укладено додаткову угоду № 1, якою сторони визначили: 
Викласти пункт 3.4 розділу 3 "Порядок та умови передачі природного газу" Договору в наступній редакції:
"3.4. Постачальник застосовує процедуру подання номінацій та реномінацій відповідно до Кодексу газотранспортної системи. Номінація надається в обсязі необхідному споживачу за цим договором за умови виконання споживачем вимог пункту 12 Положення.
При цьому, Сторони домовилися, що при визначенні рівня розрахунків споживача за використаний природний газ суми нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року N 256, ураховуються виключно за умови надання споживачем постачальнику оригіналу Акту звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги та житлові субсидії, між виробником теплової енергії та головним розпорядником коштів місцевого бюджету, станом на перше число місяця, що передує місяцю постачання природного газу."
2. Викласти абзац третій пункту 6.1 розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" Договору в наступній редакції:
"Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3 цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором."
Викласти пункт 8.2 та пункт 8.3 розділу 8 "Відповідальність сторін" Договору в наступній редакції:
"8.2. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується  сплатити постачальнику пеню  в розмірі   15,3  %  річних,  але  не  більше  подвійної облікової ставки Національного банку, що діяла у період за який  нараховується пеня, розраховану від суми  простроченого платежу  за кожний день прострочення.
Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256."
"8.3. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору, підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256 не звільняє споживача від обов`язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим Договором." 
4. Викласти підпункт 4) пункту 11.3 розділу 11 "Інші умови" Договору в наступній редакції:
" 4) будь-які спільні протокольні рішення або надані споживачем будь-які документи щодо оформлених та не профінансовованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року № 256, протоколи нарад, дво- та багатосторонніх зустрічей, листування між сторонами: не можуть бути використані для внесення змін до цього договору; можуть бути застосовані до відносин за цим договором тільки після підписання сторонами окремого додаткового договору або додаткової угоди про внесення змін до цього договору."
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм   соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету", із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 951 та від 21.02.2018 №114, запроваджено новий механізм фінансування субвенцій на надання пільг та житлових субсидій населенню.
Цей Порядок визначає, зокрема, відповідно до статті 102 Бюджетного кодексу України механізм  фінансування  видатків місцевих  бюджетів  на  здійснення  заходів  з виконання державних програм  соціального  захисту  населення  щодо  надання  пільг  та житлових  субсидій  населенню на оплату електроенергії, природного газу   (в  тому  числі  послуг  з  транспортування,  розподілу  та постачання).
Згідно з пунктами 2, 4 Порядку № 256 фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об`єднаних територіальних громад на зазначені цілі. Забороняється фінансування місцевих програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.
Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться Державною казначейською службою згідно з помісячним розписом асигнувань державного бюджету, але у межах фактичних зобов`язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населенню.
Відповідно до абзацу 1 пункту 8-1 Порядку № 256, кошти на оплату пільг і субсидій за електричну енергію, природний газ, послуги з транспортування, розподілу та постачання природного газу, тепло-, водопостачання і водовідведення, отримані від головних розпорядників місцевих бюджетів згідно з пунктом 8 цього Порядку, використовуються суб`єктами господарювання, розрахунки з якими здійснюються за рахунок таких коштів, за цільовим призначенням з урахуванням вимог цього пункту.
Відповідно до абзаців 21, 22, 25, 28 пункту 8-1 Порядку № 256 для проведення розрахунків відповідно до цього пункту всі учасники відкривають поточні рахунки із спеціальним режимом використання в органах казначейства. Розрахункове обслуговування таких рахунків здійснюється на умовах, визначених договором, що укладається між органами Казначейства та учасниками розрахунків. Усі учасники розрахунків, що проводяться згідно із цим пунктом, у графі «Призначення платежу» платіжних доручень додатково зазначають «постанова Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 року N 256» та указують вид послуги (енергоносія), за який проводиться розрахунок. Казначейство не пізніше ніж протягом наступного операційного дня після надходження платіжних доручень учасників розрахунків, передбачених цим пунктом, здійснює їх виконання.
Отже, відшкодування коштів на пільги, субсидії здійснюється із Державного бюджету України за спеціальною процедурою. При цьому, такі кошти не є коштами суб`єкта господарювання, а безпосередньо перераховуються на рахунок газопостачальної організації.
Тобто держава взяла на себе бюджетне зобов`язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг, а саме витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.
Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами паливно-енергетичного комплексу (ПЕК), визначений Порядком фінансування видатків, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств ПЕК, пов`язаних із газопостачанням населення, яке користується житловими субсидіями та має пільги з оплати комунальних послуг.
Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами у цій частині (стосовно розміру пільг та субсидій, отриманих населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, яка приймає законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг і субсидій; соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. Отже, на виконання таких законодавчих актів держава в особі відповідних державних органів приймає підзаконні нормативні акти.
Таким чином, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору у частині, яку держава компенсуватиме за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства.
Аналогічні висновки викладені в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 31.05.2019 у справі    № 924/296/18 та в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 10.07.2019 у справі № 913/334/18, від 24.09.2019    у справі № 927/894/18. 
З матеріалів справи убачається, що і позивач погодився на ці розрахунки та прийняв у якості оплати за газ кошти бюджетної субвенції згідно постанови КМУ № 256 від 04.03.2002  про Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету. Несвоєчасність здійснення державою компенсації пільг та субсидій мало наслідком несвоєчасну оплату відповідачем отриманого газу за договором №1036/1718-ТЕ-36. Майже весь залишок заборгованості за договором був компенсований державою лише 26.09.2018, і у відповідача була відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, оскільки відповідач не регулював надходження коштів державних субвенцій. 
Згідно з частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
При цьому положення норм постанов Кабінету Міністрів України є обов`язковими для учасників розрахунків, виходячи з їх змісту. Отже, строки та порядок здійснення розрахунків за природний газ, у тому числі за його транспортування, визначаються саме нормами наведеної постанови. 
З огляду на те, що відповідачем було сплачено позивачу за поставлений природний газ по договору між сторонами за спірний період з дотриманням порядку, визначеного постановою Кабінету міністрів України від 4 березня 2002 року N 256, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено зобов`язання перед позивачем у частині своєчасності розрахунків, що виключає можливість застосування до нього відповідальності у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення виконання зобов`язання.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.11.2019 у справі № 927/587/18 з аналогічних правовідносин.
Щодо доводів Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.
Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.
Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними. 
Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі № 925/471/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. 
Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти позивача.
Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

                                                            ПОСТАНОВИВ:

1.  Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі № 925/471/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 22.06.2020 у справі № 925/471/20 залишити без змін. 
3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.
Повний текст постанови складено та підписано 23.09.2020.

Головуючий суддя                                                            В.В.Андрієнко 

Судді                                                                                В.А. Корсак

                                                                                С.І. Буравльов