23.07.20
22-ц/812/1162/20

Єдиний унікальний номер справи 484/2962/17 Доповідач в апеляційній інстанції Лисенко П.П.
Провадження № 22-ц/812/1162/20 
П О С Т А Н О В А
іменем України
23 липня 2020 року                                         м. Миколаїв 
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі: 
головуючого Лисенка П.П., 
суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
за участні 
представника відповідача – ОСОБА_1 , 
переглянувши у відкритому судовому засіданні, заапеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, яка ухвалена 19 травня 2020 року у приміщенні названого суду, під головуванням судді Фортуни Т.Ю., за заявою Миколаївського обласного центру зайнятості, про поворот виконання рішення, у цивільній справі № 484/2962/17, за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу, та стягнення моральної шкоди,
в с т а н о в и л а :

30 квітня 2020 року Миколаївським обласним центром зайнятості подано заяву про поворот виконання рішення суду, в якій просили стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 1 500 гривень на відшкодування моральної шкоди та 2 688 гривень судового збору, сплачених ними на виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року.
Заяву мотивовано тим, що рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року в задоволені позову ОСОБА_2 - відмовлено. 
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення першої інстанції скасовано та прийнято постанову – якою позов задовольнити частково. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 1 500 гривень моральної шкоди та витрат на сплату судового збору 2 688 гривень. 
Постановою Верховного суду від 18 березня 2020 року, за касаційною скаргою відповідача постанову апеляційної інстанції, скасовано, рішення суду першої інстанції залишено без змін, вирішено питання про розподіл судових витрат. 
Посилаючись на те, що в позові ОСОБА_2 відмовлено, то грошові кошти сплачені відповідачем в добровільному порядку на виконання постанови апеляційної інстанції, відповідно до ст. 444 ЦПК України мають бути повернуті відповідачу.
Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2020 року заяву Миколаївського обласного центру зайнятості, про поворот виконання рішення у справі № 484/2962/17 за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського обласного центру зайнятості про визнання незаконним та скасування наказу та стягнення моральної шкоди - задоволено. 
Допущено поворот виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року у справі № 484/2962/17 за вищевказаним позовом, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості сплачені на відшкодування моральної шкоди – 1 500 гривень та сплачені на відшкодування витрат на сплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду – 2 688 гривень. 
Не погодився із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання рішення.
Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду І інстанції залишити без змін, виходячи з наступних підстав.
Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Верховного Суду від 18 березня 2020 року скасовано рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року про часткове задоволення позовних вимог та залишено в силі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року, якою відмовлено в задоволенні позову. 
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду, в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з висновками, встановленими судом І інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Вказаним положенням процесуального закону ухвала суду першої інстанції відповідає.
Відповідно до ч.ч.1,5,6,9,10 ст. 444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.
Питання про поворот виконання рішення, суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення, шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцятиденний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.
Отже, поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Воно можливе лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.
З матеріалів справи вбачається, що в вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Миколаївського обласного центру зайнятості, про визнання незаконним та скасування наказу Миколаївського обласного центру зайнятості № 252-к від 01 серпня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » та стягнення моральної шкоди 25 000 гривень (т. 1 а.с. – 2-7).
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року у задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі (т.1 а.с. – 147-149).
Постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, визнано незаконним та скасовано наказ Миколаївського обласного центру зайнятості № 252-к від 01 серпня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_2 » та стягнуто на користь ОСОБА_2 1 500 гривень моральної шкоди та 2 688 гривень витрат на сплату судового збору (т.1 а.с. – 188-190).
Постановою Верховного суду від 18 березня 2020 року касаційну скаргу Миколаївського обласного центру зайнятості задоволено: постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 20 грудня 2017 року скасовано, рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 07 листопада 2017 року про відмову в задоволені позову залишено в силі та стягнуто з ОСОБА_2 на користь Миколаївського обласного центру зайнятості 2 560 гривень судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у касаційної інстанції(т.1 а.с. – 253-258).
Відповідно до платіжних доручень № 51, 52 від 09 січня 2018 року Миколаївський обласний центр зайнятості сплатив ОСОБА_2 1 500 гривень моральної шкоди та 2 688 гривень витрат по сплаті судового збору (т.1 а.с.277-278).
Посилаючись на наведене, висновок суду першої інстанції про застосування положень  ст.444 ЦПК України та задоволення заяви про поворот виконання постанови Апеляційного суду Миколаївської області, є законним і обґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги про те, що в даному випадку суд повинен був керуватись положеннями ст.445 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, виходячи з наступного.
Так, аналіз ч. 1 ст. 445 ЦПК України дає можливість дійти висновку, що поворот виконання не допускається, якщо відповідні правовідносини сторін характеризуються одночасною наявністю таких ознак:
- виконане рішення постановлене за позовом про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи. При цьому мається на увазі як матеріальна, так і моральна шкода;
- виконане рішення скасоване у зв`язку з нововиявленими обставинами. Тобто у разі скасування такого рішення в іншому порядку (наприклад, судом касаційної інстанції в порядку касаційного оскарження) поворот виконання допускається;
- виконане рішення не було обґрунтовано на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.
За відсутності хоча б однієї з вказаних ознак обмеження повороту виконання не діє.
Такі висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 20 червня 2019 року (справа № 336/9595/14, провадження № 61-14640сво18).
В даному випадку рішення суду апеляційної інстанції, поворот виконання якого просить допустити Миколаївський обласний центр зайнятості, скасовано  не за нововиявленими чи виключними обставинами, а в порядку касаційного оскарження, а тому обмеження, які встановлені ч.1 ст. 445 ЦПК України в даному випадку застосуванню не підлягають.
Таким чином доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, судова колегія,-
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                        П.П. Лисенко
Судді:                                                                 Н.В. Самчишина
Т.В. Серебрякова
       
Повний текст постанови складено 23 липня 2020 року.