ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року 
м. Київ
справа №675/723/18
адміністративне провадження №К/9901/8435/19
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В., 
суддів Губської О.А., Уханенка С.А., 

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу
за касаційною скаргою Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» 
на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Граб Л.С., суддів: Гонтарука В.М., Білої Л.М.)
у справі №675/723/18
за позовом  ОСОБА_1 
до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)»
про визнання протиправними дій, відшкодування шкоди.
I. ПРОЦЕДУРА
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», в якому, з урахування уточнення позовних вимог, просив суд: визнати неправомірні дії (бездіяльність) відповідача, які полягають у незаконному обмеженні, недовидачі установою йому продуктів харчування, цигарок та сірників, відповідно до норм, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 року №336, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 5320 грн.
2. Рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
3. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нову постанову, якою позов задоволено частково:
- визнано протиправною бездіяльність державної установи "Замкова виправна колонія (№58)", яка полягає у незабезпеченні ОСОБА_1 цигарками та сірниками відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.1992 року №336 «Про норми харчування осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках та інших приймальниках Національної поліції» (далі - Постанова №336);
- зобов`язано державну установу "Замкова виправна колонія (№58)" вчинити дії, направлені на забезпечення засудженого ОСОБА_1 цигарками та сірниками відповідно до Постанови №336.
4. У поданій касаційній скарзі Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)» із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нову постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
5. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 з 11 серпня 2017 року відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», яка є установою максимального рівня безпеки.
6. Позивач вважає, що відповідачем порушено його права щодо забезпечення харчуванням за нормою №4, визначеною Постановою №336, адже до його харчування замість 40 г м`яса на день, надавали 15-20 г курячих кісток з елементами волосистої шкіри; замість 100 г риби - 40-60 г пережареної риби; замість 600 г картоплі на день-тричі на тиждень 200-250 г та в обід у першому по 2-3 кусочки картоплі; замість 40 г огірків, помідорів на день, декілька раз надали огірки, а помідорів взагалі не надавали; 30 г жирів тваринних топлених, маргарин, цукор, 0,3 г чаю, 3 г томатної пасти на день, не надавали взагалі. Загальну вартість недоотриманих продуктів позивач оцінює на суму 5320 грн.
7. Також не видавались цигарки VI класу в кількості 6 штук на добу та 3 коробки сірників на місяць.
8. Вважаючи незаконними зазначені дії (бездіяльність) відповідача, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.
9. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до меню-розкладок, овочі, м`ясо та риба надавались позивачу за нормою №4. Деякі продукти харчування замінювалися на інші, що відповідає вимогам Постанови №336. З цими висновками погодився й суд апеляційної інстанції.
10. Відсутність передбаченого відповідним чином фінансування зі сторони центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, виключає існування протиправної бездіяльності зі сторони відповідача та унеможливлює виконання відповідачем відповідного обов`язку щодо забезпечення позивача цигарками та сірниками відповідно до Постанови №336.
11.          Водночас Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)», яка є бюджетною установою, діяла на підставі затверджених кошторисів на 2017-2018 роки, якими не передбачено фінансування видатків на придбання цигарок та сірників для забезпечення засуджених, які палять та забезпечуються харчуванням за нормою №4.
12.          Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позов, виходив з того, що відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання цигарок та сірників для забезпечення засуджених, які палять та забезпечуються харчуванням за нормою №4, не може бути причиною невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень, покладених на нього зобов`язань щодо забезпечення позивача цигарками та сірниками згідно з Постановою №336.
13.          Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у порушенні прав позивача, передбачених Постановою №336, в частині забезпечення цигарками VI класу в кількості 6 штук на добу та сірниками в кількості 3 коробки на місяць.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.          Відповідач у своїй касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції. Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим через неправильне застосування судом норм матеріального права.
15.          Відповідач повністю погоджується з мотивами рішення суду першої інстанції (пункти 9-11 цієї постанови).
16.          Наголошує, що відповідачем було вжито всіх залежних від нього заходів для забезпечення засуджених, які утримуються в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», в тому числі й ОСОБА_1 згідно з вимогами Постанови №336.
17.          Звертає увагу, що посилання суду апеляційної інстанції на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України» в цій справі є необґрунтованим, оскільки Державна установа «Замкова виправна колонія (№58)» відповідно до статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу» є установою виконання покарань, що повністю залежить від фінансування з боку держави, а не органом державної влади, який є розпорядником бюджетних коштів.
18.          Також відповідач зазначає, що в розглядуваному випадку відсутня його протиправна бездіяльність, оскільки існували цілком конкретні причини невиконання Державною установою «Замкова виправна колонія (№58)» покладеного на неї обов`язку щодо забезпечення позивача цигарками та сірниками відповідно до Постанови №336. Це повна відсутність фінансування такої статті витрат, а також централізованої поставки таких товарів з боку державного органу, що є розпорядником державних коштів у сфері виконання кримінальних покарань. Зазначене вказує на відсутність вини відповідача у вчиненні бездіяльності, вважає останній.
19.          У відзиві на касаційну скаргу відповідача, позивач не погоджується з нею, вважає її необґрунтованою, тому просить залишити без задоволення касаційну скаргу.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
20.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
21.          Спірні правовідносини між сторонами на стадії касаційного провадження у цій справі склались з приводу незабезпечення позивача цигарками та сірниками відповідно до Постанови №336.
22.          Згідно з частиною першою статті 1 Кримінально-виконавчого кодексу України кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.
23.          Кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Кримінально-виконавчого кодексу України).
24.          Відповідно до частини першої статті 3 Кримінально-виконавчого кодексу України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.
25.          Норми харчування осіб, позбавлених волі, встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина п`ята статті 115 Кримінально-виконавчого кодексу України). 
26.          Постановою №336 затверджено норми харчування, норми заміни продуктів харчування та порядок їх застосування щодо осіб, які тримаються в установах виконання покарань, слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках та інших приймальниках Національної поліції.
27.          В додатку №1 до Постанови №336 зазначено, що засудженим, які палять і забезпечуються продуктами харчування за нормою N4, видається 6 цигарок VI класу на добу та 3 коробки сірників на місяць (на одну особу).
28.          Як встановлено судами та не заперечується й самим відповідачем, позивачу, який забезпечувався в указаний нижче період харчуванням за нормою №4, не видавались протягом серпня 2017 року по лютий 2018 року цигарки та сірники.
29.          Обґрунтовуючи невидачу позивачу цигарок та сірників, що також встановлено судами попередніх інстанцій, відповідач вказав, що відповідно до кошторису на 2017-2018 роки Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)», затвердженого начальником Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України 10 лютого 2017 року та 17 січня 2018 року, фінансування видатків за КЕКВ 2210 «Предмети, матеріали, обладнання та інвентар» передбачено за 2017 рік в загальній сумі 312 тис. грн, за 2018 рік - 247,5 тис. грн Тобто дефіцит фінансування за вказаним КЕКВ 2210 складає в 2017 році - 4408,8 тис. грн, 2018 -8320,4 тис. грн.
30.          Планом забезпечення продовольством установ виконання покарань та слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України на ІІ півріччя 2017 року, затвердженим директором Департаменту ресурсного забезпечення Державної кримінально-виконавчої служби України, не передбачено як централізованої поставки, так і закупівлі за рахунок спеціального фонду установи виконання покарань цигарок VI класу та сірників.
31.          Таким чином, причиною невидачі позивачеві цигарок та сірників відповідно до Постанови №336 було відсутнє бюджетне фінансування відповідних видатків.
32.          Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
33.          Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
34.          Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
35.          Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини «Кечко проти України» (заява № 63134/00, пункти 23, 26) та «Ромашов проти України» (заява № 67534/01, пункт 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.
36.          Зокрема, у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) Європейський суд з прав людини зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.
37.          Отже, правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що відсутність бюджетного фінансування видатків на придбання цигарок та сірників для забезпечення засуджених, які палять та забезпечуються харчуванням за нормою №4, не може бути причиною невиконання відповідним суб`єктом владних повноважень покладених на нього зобов`язань щодо забезпечення позивача цигарками та сірниками згідно з Постановою №336.
38.          Зазначені висновки свідчать про безпідставність доводів відповідача, указаних у пунктах 16-18 цієї постанови.
39.          За такого підходу до вирішення спірних правовідносин щодо забезпечення позивача речами, на якій той очікувано розраховував, бо таке право передбачено чинним нормативним актом, суд апеляційної цілком законно та обґрунтованого визнав протиправною бездіяльність та зобов`язав відповідача вчинити дії, направлені на забезпечення засудженого ОСОБА_1 цигарками та сірниками відповідно до Постанови №336, скориставшись повноваженням, передбаченим частиною другою статті 9 КАС України.
40.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.
41.          Відповідно до статті 343 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
42.          З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року N 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» залишити без задоволення, а постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі №675/723/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	М.В. Білак  О.А. Губська   С.А. Уханенко