ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

09 вересня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2742/19	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,
при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ "СИОЛ" до Чорноморської митниці Держмитслужби про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів та зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИЛА:       
В грудні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000044/2 від 11.06.2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ “КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ “СИОЛ” в митній декларації МД-2 № UA508070/2019/000975 від 10.06.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000043/2 від 11.06.2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ “КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ “СИОЛ” в митній декларації          МД-2 № UA508070/2019/000974 від 10.06.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000049/2 від 24.06.2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених позивачем в митній декларації          МД-2          № UА508030/2019/004034 від 24.06.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UA508000/2019/000045/2 від 11.06.2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ “КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ “СИОЛ” в митній декларації          МД-2          № UА508070/2019/000976 від 10.06.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № UА508000/2019/000056/2 від 09.07.2019 року;
- зобов`язати Митницю ДФС Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вжити заходів щодо митного оформлення товарів на підставі даних, заявлених ТОВ “КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ “СИОЛ” в митній декларації          МД-2          № UА508030/2019/004407 від 09.07.2019 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між Товариством (покупець) та "Qingdao Awesome International Trade СО." (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт про закупівлю автомобільних шин в порядку та на умовах цього контракту. Митне оформлення товарів здійснювалось Митницею ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, яка по деяким поставкам товару винесла оскаржувані рішення про коригування митної вартості, внаслідок чого, позивачем понесені необґрунтовані матеріальні втрати. На думку позивача, позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення скасуванню.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.
Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відповідно до п. 1.4 контракту вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару не входить у вартість товару. А у поданому до митного оформлення рахунку- проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару (графа 12), що підтверджує невключения страхування у вартість товару. Пояснення позивача, що виявленні вищезазначені розбіжності є технічною помилкою у формулюванні графи 12, на думку апелянта, спростовується наступним: позначені розбіжності виявлені у всіх товаросупровідних документах, у різних партіях товарів та є неодноразовою. Суд спростовує зазначену розбіжність тим, що позивачем надано лист підприємства від 08.09.2019 року про допущену у зазначеній проформі помилку. Однак зазначений лист під час митного оформлення наданий не був та на час винесення рішення про коригування митної вартості не існував, так як рішення митниці прийнято у червні 2019 р., а лист виданий у вересні 2019 року, що ставить під сумнів автентичність даного листа. Крім цього, апелянт звертає увагу суду, що дослідження судом обставин, які не були досліджені органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості є не що інше, як виконання судом функції митного контролю замість Митниці, а тому суперечить нормам КАСУ. Також, апелянт вказує, що у МД країни відправлення зазначено умови поставки FOB, що суперечить заявленій МД до Чорноморської Митниці, що в свою чергу також підтверджує, що витрати на страхування належать покупцеві, а отже повинні бути включені в митну вартість товару, як окрема складова. Договір заявлено в товарну позицію 4104 як прямий договір. Серед поданих документів наявний страховий поліс 29.04.2019, згідно якого страхування товару здійснювалося продавцем товару, проте витрати на страхування не додані до митної вартості товару, згідно наданого інвойсу. Також, згідно наявного рахунку-проформи вартість транспортних витрат становить 2000 дол.США, а відповідно до наданого рахунку-фактури - 1500 дол.США. У МД країни відправлення зазначено номери інвойсу, які не відповідають номерам інвойсу поданим під час митного оформлення. Перевіркою додатково поданих документів було встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів щодо достовірності заявленого рівня митної вартості. Апелянт вказує, що у додатково наданих копіях митних декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товаро-супровідних документах, а також зазначено рахунки-фактури, номери яких не відповідають поданому до митного оформлення. У МД країни відправлення зазначено умови поставки FОВ, що суперечить заявленій МД до Чорноморської Митниці згідно чого витрати на страхування належать покупцеві, а отже повинні бути включені в митну вартість товару, як окрема складова. Декларантом не було надано документи, що містяться у вимозі митного органу, а саме: виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано у зв`язку з тим, що документи, надані декларантом для здійснення митного оформлення та для підтвердження заявленої митної вартості містять тозбіжності та не містять усіх необхідних відомостей стосовно складових митної вартості. В результаті митну вартість товару, було скориговано та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Аналізуючи об`єктивність вартості  оцінюваного товару, порівнюючи рівень заявленої митної вартості з інформацією ЄАІС ДМСУ щодо раніше визнаної (визначеної) органом доходів і зборів вартості подібних товарів встановлено, що наявна інформація про вартість таких товарі значно перевищує заявлену. Зобов`язати митницю здійснити митне оформлення за заявленою митною вартістю не відповідає вимогам законодавства, оскільки вказане, на думку апелянта, є втручанням у виключні дискреційні повноваження митного органу. Крім цього,апелянт вказує, що, оскільки задекларований товар було випущено у вільний обіг під гарантію, згідно Митного кодексу України, реалізація вказаної частини судового рішення, відповідно до ст. 301 МК України та ст.43 Податкового кодексу України, здійснюється шляхом повернення коштів гарантії за митною декларацією на підставі заяви декларанта до митного органу протягом місяця з моменту подання заяви і додаткового декларування товарів не потребує.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що однією з підстав для коригування митної вартості зазначено те, що у рахунку-проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Відповідно до п.12 рахунку - проформи (Proforma Invoice) №№2019-XY-SIOL-3, 2019- XY-SIOL-4, 2019-XY-SIOL-5 від 30.03.2019 року, страхування дійсно оплачується покупцем, разом із тим, інформаційним листом від 08.09.2019 року, наданого компанією "Qingdao Awesome International Trade CO.", повідомляється про допущену у зазначеній проформі - інвойсі помилку у формулюванні графи 12 «insurance», у зв`язку із чим, на думку позивача, правильним слід вважати, що страхування оплачується продавцем. Відповідно до страхових полісів "Cargo Transportation Insurance Policy" №№ НОМЕР_1 , B053635012019016334 від 29.04.2019 року, страхувальником товару є "Qingdao Awesome International Trade CO.", тобто продавець, що відповідає умовам поставки CIF. При цьому, на думку позивача, вищевказаний страховий поліс надавався позивачем митному органу під час митного оформлення товару, що свідчить про те, що під час митного оформлення товару у відповідача були первинні документи, з яких останній міг достеменно встановити страхувальника товару. Виходячи з наведеного, на думку позивача, суд правомірно не прийняв вищевказану обставину, як підставу для коригування митної вартості. Щодо розбіжностей у додатково поданих деклараціях країни відправлення та у товаро  супровідних документах в частині умов поставки, позивач вважає, що суд першої інстанції правомірно зазначив у рішенні, що ці обставини жодним чином не впливають на ціну товару. З приводу неподання усіх документів позивач вважає, що  суд першої інстанції правомірно зазначив, що вимоги митного органу про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Товариством, на цій підставі - необгрунтованим, оскільки відповідно до положень ст. 53 Митного кодекса України декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових, не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару. Однією з підстав для коригування митної вартості зазначено те, що угода укладена на умовах поставки товару "CIF Одеса". Відповідно до правил ІНКОТЕРМС на умовах CIF витрати, пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Проте, відповідно до п.1.4 контракту від 09.01.2019 року SIOL-01 вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару не входить у вартість товару. А у поданому до митного оформлення рахунку - проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару. Серед поданих документів наявні страхові поліси від 10.05.2019 р. №В053635012019017738 та від 23.05.2019 р. №В053635012019019550, згідно яких страхування товару здійснювалося продавцем товару, проте витрати на страхування не додані до митної вартості товару. З огляду на зазначене, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2020 року було задоволено клопотання Чорноморської митниці Держмитслужби про проведення судового засідання в режимі відеоконфренції, однак в судове засідання до Херсонського міського суду Херсонської області  відповідно до листа Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2020 р. вих. № 07-22/2/2020 та до П`ятого апеляційного адміністративного суду сторони не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що  позивачем та компанією "Qingdao Awesome International Trade CO." укладено контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року (далі-контракт) на поставку відповідного товару, а саме: автомобільні шини Annaite, Amberstone в порядку та на умовах даного контракту.
10.06.2019 р. під час декларування товарів - гумових шин для вантажних автомобілів в асортименті 218 шт. у порядку, встановленому МК України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за основним методом за ціною контракту.
Разом з електронною митною декларацією МД-2 №UA508070/2019/000974 від 10.06.2019 року позивачем для оформлення товару надано: пакувальний лист (Packing list) від 05.04.2019 року; рахунок - проформу (Proforma invoice) №2019-XY-SIOL-4 від 30.03.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №2019-XY-SIOL-4 від 05.04.2019 року; коносамент (Bill of lading) №YMLUM240089929 від 15.04.2019 року; автотранспортну накладну (CMR) №64633; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19С3705В0111/00019 від 05.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 03.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 26.04.2019 року; страховий поліс (CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY) №В053635012019016334 від 29.04.2019 року; зовнішньоекономічний контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року; договір транспортного експедирування №1408/13-01 від 14.08.2013 року; повідомлення від 11.06.2019 року.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем 10.06.2019 р. направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експортні декларації №№43502019000018974, 43502019000018978, 43502019000018981 від 05.04.2019 року; лист від продавця (“Account Statement”); прайс-лист від 01.03.2019 року.
11.06.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA508070/2019/00062.
11.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508000/2019/000043/2 за резервним методом, та визначено митну вартість товару – 45776,50 доларів США та зазначено, що у рахунку-проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. У додатково наданих копіях митних декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товаро-супровідних документах, а також зазначено рахунки-фактури, номери яких не відповідають поданому до митного оформлення. На вимогу митного органу декларантом не подані усі документи.   
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
10.06.2019 р. під час декларування товарів - гумових шин для вантажних автомобілів в асортименті 242 шт. у порядку, встановленому МК України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за основним методом за ціною контракту.
Разом з електронною митною декларацією МД-2 №UA508070/2019/000975 від 10.06.2019 року позивачем для оформлення товару надано: пакувальний лист (Packing list) від 05.04.2019 року; рахунок - проформу (Proforma invoice) №2019-XY-SIOL-3 від 30.03.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №2019-XY-SIOL-3 від 05.04.2019 року; коносамент (Bill of lading) №YMLUM240089929 від 15.04.2019 року; автотранспортну накладну (CMR) №64632; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19С3705В0111/00018 від 05.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 03.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 24,04.2019 року; страховий поліс (CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY) №13053635012019016334 від 29.04.2019 року; зовнішньоекономічний контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року; договір транспортного експедирування №1408/13-01 від 14.08.2013 року; повідомлення від 11.06.2019 року.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем 10.06.2019 р. направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експортні декларації №№43502019000018972, 43502019000018969 від 05.04.2019 року; лист від продавця (“Account Statement”); прайс-лист від 01.03.2019 року.
11.06.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA508070/2019/00064.
11.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508000/2019/000044/2 за резервним методом, та визначено митну вартість товару – 46127,40 доларів США та зазначено, що у рахунку-проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. У додатково наданих копіях митних декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товаро-супровідних документах, а також зазначено рахунки-фактури, номери яких не відповідають поданому до митного оформлення. На вимогу митного органу декларантом не подані усі документи.   
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
10.06.2019 р. під час декларування товарів - гумових шин для вантажних автомобілів в асортименті 116 шт. у порядку, встановленому МК України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за основним методом за ціною контракту.
Разом з електронною митною декларацією МД-2 №UA508070/2019/000976 від 10.06.2019 року позивачем для оформлення товару надано: пакувальний лист (Packing list) від 11.04.2019 року; рахунок - проформу (Proforma invoice) №2019-XY-SIOL-5 від 30.03.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №2019-XY-SIOL-5 від 11.04.2019 року; коносамент (Bill of lading) №YMLUM240090112 від 15.04.2019 року; автотранспортну накладну (CMR) №64634; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19C37Q5BЦ111/00020 від 11.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 09.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 03.05.2019 року; прейскурант (Price-List) від 01.03.2019 року; страховий поліс (CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY) №13053635012019016333 від 29.04.2019 року; зовнішньоекономічний Контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року; договір транспортного експедирування №1408/13-01 від 14.08.2013 року; повідомлення від 11.06.2019 року.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем 10.06.2019 р. направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експортні декларації №№ 43502019000020510, 4350201900002512, 43502019000020513, 43502019000020515, 43502019000020518 від 11.04.2019 року; лист від продавця (“Account Statement”).
11.06.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA508070/2019/00065.
11.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508000/2019/000045/2 за резервним методом, та визначено митну вартість товару – 41029,78 доларів США та зазначено, що у поданому до митного оформлення рахунку - проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Крім того, у додатково наданих копіях митних декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товарно - супровідних документах, а також зазначено рахунки фактури, номери яких не відповідають поданому до митного оформлення. На вимогу митного органу декларантом не надано усіх документів.   
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
24.06.2019 р. під час декларування товарів - гумових шин для вантажних автомобілів в асортименті 195 шт. у порядку, встановленому МК України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за основним методом за ціною контракту.
Разом з електронною митною декларацією МД-2 №UA508070/2019/004034 від 24.06.2019 року позивачем для оформлення товару надано: рахунок - проформу (Proforma invoice) №2019-XY-SIOL-7 від 06.04.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №2019-XY-SIOL-7 від 25.04.2019 року; коносамент (Bill of lading) №YMLUM240090725 від 30.04.2019 року; автотранспортну накладну (CMR) №64894; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19C3705B0111/00024 від 25.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 07.05.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 21.05.2019 року; прейскурант (Price-list) від 01.03.2019 року; страховий поліс (CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY) №13053635012019017738 від 10.05.2019 року; зовнішньоекономічний контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року; договір транспортного експедирування №1408/13-01 від 14.08.2013 року; довіреність №1209 від 03.01.2019 року; повідомлення від 24.06.2019 року; повідомлення щодо коду товару від 24.06.2019 року.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем 24.06.2019 р. направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експортну декларацію № 435020190000024171 від 25.04.2019 року; лист від продавця (“Account Statement”); каталог виробника.
24.06.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00081.
24.06.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508000/2019/000049/2 за резервним методом, та визначено митну вартість товару – 45298,00 доларів США та зазначено, що угода укладена на умовах поставки товару "CIF Одеса". Відповідно до правил ІНКОТЕРМС на умовах CIF витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Проте, відповідно до п.1.4 контракту від 09.01.2019 року SIOL-01 вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару не входить у вартість товару. А у поданому до митного оформлення рахунку - проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару. Серед поданих документів наявний страховий поліс від 10.05.2019 р. №В053635012019017738, згідно якого страхування товару здійснювалося продавцем товару, проте витрати на страхування не додані до митної вартості товару. Також, згідно наявного рахунку - проформи вартість транспортних витрат становить 2000 дол. США, а відповідно до наданого рахунку - фактури - 1500 дол. США. Крім того, у додатково наданих копіях митних, декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товарно - супровідних документах, а також зазначено рахунок - фактуру, номер якої не відповідає поданому до митного оформлення рахунку. На вимогу митного органу декларантом не надано усіх документів.   
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
09.07.2019 р. під час декларування товарів - гумових шин для вантажних автомобілів в асортименті 240 шт. у порядку, встановленому МК України, позивачем була заявлена митна вартість товарів, визначена ним самостійно за основним методом за ціною контракту.
Разом з електронною митною декларацією МД-2 №UA508030/2019/004407 від 09.07.2019 року позивачем для оформлення товару надано: рахунок - проформу (Proforma invoice) №2019-XY-SIOL-6 від 06.04.2019 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №2019-XY-SIOL-6 від 09.05.2019          року; коносамент (Bill of lading) №YMLUM240091196 від 16.05.2019 року; автотранспортну накладну (CMR) №65141; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) №19C3705B0111/00025 від 25.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 16.04.2019 року; банківський платіжний документ, що стосується товару (SWIFT) від 12.06.2019 року; прейскурант (Price-list) від 01.03.2019 року; страховий поліс (CARGO TRANSPORTATION INSURANCE / POLICY) №6053635012019019550 від 23.05.2019 року; зовнішньоекономічний контракт № SIOL-01 від 09.01.2019 року; договір транспортного експедирування №1408/13-01 від 14.08.2013 року; повідомлення від 09.07.2019 року.
У зв`язку із встановленням розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, відповідачем 09.07.2019 р. направлено електронне повідомлення декларанту, із зазначенням про необхідність надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу позивачем додатково надано: експортну декларацію № 435020190000027516; лист від продавця (“Account Statement”); каталог шин.
09.07.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00091.
09.07.2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 508000/2019/000056/2 за резервним методом, та визначено митну вартість товару – 47403,40 доларів США та зазначено, що угода укладена на умовах поставки товару "CIF Одеса". Відповідно до правил ІНКОТЕРМС на умовах CIF витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Проте, відповідно до п.1.4 контракту від 09.01.2019 року SIOL-01 вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару не входить у вартість товару. А у поданому до митного оформлення рахунку - проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару. Серед поданих документів наявний страховий поліс від 23.05.2019 р. №В053635012019019550, згідно якого страхування товару здійснювалося продавцем товару, проте витрати на страхування не додані до митної вартості товару. Також, згідно наявного рахунку - проформи вартість транспортних витрат становить 2000 дол. США, а відповідно до наданого рахунку - фактури - 1600 дол. США. Крім того, у додатково наданих копіях митних декларацій країни відправлення, умови поставки товару відрізняються від вказаних у товарно - супровідних документах, а також зазначено рахунки - фактури, номери яких не відповідають поданому до митного оформлення рахунку. На вимогу митного органу декларантом не надано усіх документів.   
Позивач вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позиція митного органу щодо не підтвердження цінової складової митної вартості у цій справі не доведена, у зв`язку із чим, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню, внаслідок чого, відповідача належить зобов`язати вжити заходів щодо відповідного митного оформлення товарів, на підставі даних поданих позивачем в митних деклараціях.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до     ст. 49      МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч. 1, ч.2  ст.51 МК     України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього     Кодексу.
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до   глави 9   цього Кодексу.
Частиною 1   ст.52 МК   України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому     розділом VIII цього Кодексу     та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
За правилами ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч.2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у   частинах п`ятій   і   шостій статті 52   цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до вимог ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначений положеннями даної статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 МК України).
Як встановлено ч.1 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу.
Згідно ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному    органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до ч.5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів та зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до ч.2, 3   ст. 57 МК України   основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо миша вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього метолу відповідно до норм цього     Кодексу.
Відповідно до ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у   статтях 58-63   цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями   Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень   статті 63   цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
Згідно з ч.1, ч.2, ч.3 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Згідно з ч.1,ч.2, ч.3 ст. 334 МК України органи доходів і зборів вимагають від осіб, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України чи провадять діяльність, контроль за якою цим Кодексом покладено на органи доходів і зборів, тільки ті документи та відомості, які необхідні для здійснення митного контролю та встановлені цим Кодексом.
Особи, зазначені у частині першій цієї статті, зобов`язані надавати органам доходів і зборів документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, в усній, письмовій та/або електронній формі.
Відомості з офіційних документів, наданих для митного контролю та/або митного оформлення, не потребують додаткового підтвердження.
Відповідно до ч.3 ст. 335 МК України разом з митною декларацією органу доходів і зборів подаються рахунок або інший документ, який визначає вартість товару, та, у випадках, встановлених цим Кодексом, декларація митної вартості. У встановленому цим Кодексом порядку в митній декларації декларантом або уповноваженою ним особою зазначаються відомості про: 1) документи, що підтверджують повноваження особи, яка подає митну декларацію; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або інші документи, що підтверджують право володіння, користування та/або розпорядження товарами; 3) транспортні (перевізні) документи; 4) комерційні документи, наявні у особи, яка подає декларацію; 5) у разі необхідності - документи, що підтверджують дотримання заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності; 6) документи, що підтверджують дотримання обмежень, які виникають у зв`язку із застосуванням захисних, антидемпінгових та компенсаційних заходів (за наявності таких обмежень); 7) у випадках, передбачених цим Кодексом, - документи, що підтверджують країну походження товару; 8) у разі необхідності - документи, що підтверджують сплату та/або забезпечення сплати митних платежів; 9) у разі необхідності - документи, що підтверджують право на пільги із сплати митних платежів, на застосування повного чи часткового звільнення від сплати митних платежів відповідно до обраного митного режиму; 10) у разі необхідності - документи, що підтверджують зміну термінів сплати митних платежів; 11) у разі необхідності - документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів та обраний метод її визначення відповідно до   статті 53   цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: 1) перевірки документів та відомостей, які відповідно до   статті 335   цього Кодексу надаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України; 2) митного огляду (огляду та переогляду товарів, транспортних засобів комерційного призначення, огляду та переогляду ручної поклажі та багажу, особистого огляду громадян); 3) обліку товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України; 4) усного опитування громадян та посадових осіб підприємств; 5) огляду територій та приміщень складів тимчасового зберігання, митних складів, вільних митних зон, магазинів безмитної торгівлі та інших місць, де знаходяться товари, транспортні засоби комерційного призначення, що підлягають митному контролю, чи провадиться діяльність, контроль за якою відповідно до цього Кодексу та інших законів України покладено на органи доходів і зборів; 6) перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем; 7) проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; 8) направлення запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих органу доходів і зборів.
Що стосується оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів від 11.06.2019 року від 11.06.2019 року №№ UA 508000/2019/000043/2, UA 508000/2019/000044/2, UA 508000/2019/000045/2, які прийняті з тотожних підстав, колегія суддів зазначає наступне.
Однією з підстав для коригування митної вартості зазначено те, що у рахунку-проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець.
Як встановлено судом, відповідно до п.12 рахунку - проформи (Proforma Invoice) №№2019-XY-SIOL-3, 2019-XY-SIOL-4, 2019-XY-SIOL-5 від 30.03.2019 року, страхування дійсно оплачується покупцем, разом із тим, інформаційним листом від 08.09.2019 року, наданого компанією "Qingdao Awesome International Trade CO.", повідомляється про допущену у зазначеній проформі - інвойсі помилку у формулюванні графи 12 “insurance”, у зв`язку із чим правильним слід вважати, що страхування оплачується продавцем.
Відповідно до страхових полісів "Cargo Transportation Insurance Policy" №№ НОМЕР_2 , В053635012019016334 від 29.04.2019 року, страхувальником товару  є "Qingdao Awesome International Trade CO.", тобто продавець, що відповідає умовам поставки  CIF.
При цьому, вищевказаний страховий поліс надавався позивачем митному органу під час митного оформлення товару, що свідчить про те, що під час митного оформлення товару у відповідача були первинні документи, з яких останній міг достеменно встановити страхувальника товару.
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не прийняття вказаної обставину, як підставу для коригування митної вартості.
Щодо розбіжностей у додатково поданих деклараціях країни відправлення та у товаро-супровідних документах в частині умов поставки, ці обставини жодним чином не впливають на ціну товару виходячи з такого.
Відповідно до п.1.2. Контракту від 09 січня 2019 року №SIOL-01, укладеному між “Qingdao Awesome International Trade СО.” та позивачем, виробником товару є Xingyuan Tire Group Со., Ltd, КНР.
Компанія Qingdao Awesome International Trade CO., LTD безпосередньо здійснює продаж товару, виробником якого є Xingyuan Tire Group Co., LTD. 
Тобто, Qingdao Awesome International Trade CO., LTD купує шини у виробника - Xingyuan Tire Group Co., LTD, здійснюють оформлення експортної декларації, в якій зазначають отримувачем товару ТОВ "КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ "СИОЛ", що свідчить про те, що вказаний товар відвантажено саме позивачеві. Також, Xingyuan Tire Group Co., Ltd здійснює оформлення сертифікату про походження товару (Certificate of origin).
Відтак, Qingdao Awesome International Trade Co., Ltd встановлює свою націнку на товар, реалізує його позивачеві за більш високими цінами, додатково вказує вартість фрахту відповідно до умов поставки CIF Odessa.
В ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження подання декларантом до митного оформлення рахунків-фактур, які не відповідають тим, що зазначені у товаро-супровідних документах.   
Що стосується оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів від  24.06.2019 року № UA 508000/2019/000049/2 та від 09.07.2019 року № UA 508000/2019/000056/2, які прийняті з тотожних підстав, колегія суддів зазначає наступне.
Однією з підстав для коригування митної вартості зазначено те, що угода укладена на умовах поставки товару "CIF Одеса". Відповідно до правил ІНКОТЕРМС на умовах CIF витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець. Проте, відповідно до п.1.4 контракту від 09.01.2019 року SIOL-01 вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару не входить у вартість товару. А у поданому до митного оформлення рахунку - проформі вказано, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару. Серед поданих документів наявні страхові поліси від 10.05.2019 р. №В053635012019017738 та від 23.05.2019 р. №В053635012019019550, згідно яких страхування товару здійснювалося продавцем товару, проте витрати на страхування не додані до митної вартості товару. 
Згідно п. 1.4 контракту №SIOL-O1 від 09 січня 2019 р. вартість пакування, маркування, завантаження на транспортний засіб, митної очистки товару для експорту, транспортні видатки до порта відвантаження входять у вартість Товару.
Відповідно до п. 2.1. Контракту №SIOL-01 від 09 січня 2019 року, усі ціни у вказаному контракті вказані на умовах CIF Odessa.
Відповідно до п. 3.1. Контракту №SIOL-01 від 09 січня 2019 року, поставка товару здійснюється на умовах CIF Odessa.
Відповідно до правил ІНКОТЕРМС на умовах CIF, витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець, у зв`язку із чим умову про вартість витрат, пов`язаних із страхуванням товару, не має необхідності вносити в п. 1.4 контракту, як таку, що входить у вартість Товару. 
Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження митного органу з приводу того, що "витрати на страхування не додані до митної вартості товару" спростовуються матеріалами справи, адже, такі витрати автоматично були включені сторонами контракту, як умова здійснення поставки товару на умовах CIF.
Щодо зазначення в рахунку-проформі про те, що покриття страхових витрат здійснюється покупцем товару, тоді як угода укладена на умовах CIF відповідно до яких витрати пов`язані із страхуванням товару несе продавець слід зазначити, що дійсно, відповідно до п.12 рахунку - проформи (Proforma Invoice) №№2019-XYSIOL-6, 2019-XYSIOL-7 від 06.04.2019 року, страхування оплачується покупцем.
Разом із тим, інформаційним листом від 08.09.2019 року, наданого компанією “Qingdao Awesome International Trade CO.”, підтверджується той факт, що у зазначеній проформі - інвойсі було допущено помилку у формулюванні графи 12 “insurance”, у зв`язку із чим, страхування оплачується продавцем.
Факт помилковості у формулюванні пункту 12 рахунку - проформи (Proforma Invoice) №№2019-XY-SIOL-6, 2019-XY-SIOL-7 від 06.04.2019 року також підтверджується страховими полісами "CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY", які також надавалися митному органу.
Виходячи з наведеного, Митному органу були подані первинні документи, з яких можливо було встановити страхувальника товару та усунути таким чином виявлені розбіжності.
Щодо невідповідності вартості витрат на транспортування, які зазначені у рахунку-проформі тим, які вказані у рахунку-фактурі, колегія суддів зазначає, що у проформі-інвойсі зазначається попередня сума витрат на транспортування, а у рахунку-фактурі зазначається остаточна сума таких витрат, відповідачеві були подані ці документи, тому відповідач мав можливість встановити остаточну суму цих витрат.
З приводу подання декларантом рахунку фактури, номер якої не відповідає поданому до митного оформлення, колегія суддів зазначає, що в ході розгляду справи вказаний факт не знайшов свого підтвердження.
Щодо розбіжностей у додатково поданих деклараціях країни відправлення та у товаро-супровідних документах в частині умов поставки, ці обставини жодним чином не впливають на ціну товару виходячи з такого.
Відповідно до п.1.2. Контракту від 09 січня 2019 року №SIOL-01, укладеному між “Qingdao Awesome International Trade СО.” та позивачем, виробником товару є Xingyuan Tire Group Со., Ltd, КНР.
Компанія Qingdao Awesome International Trade CO., LTD безпосередньо здійснює продаж товару, виробником якого є Xingyuan Tire Group Co., LTD. 
Тобто, Qingdao Awesome International Trade CO., LTD купує шини у виробника - Xingyuan Tire Group Co., LTD, здійснюють оформлення експортної декларації, в якій зазначають отримувачем товару ТОВ "КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ "СИОЛ", що свідчить про те, що вказаний товар відвантажено саме позивачеві. Також, Xingyuan Tire Group Co., Ltd здійснює оформлення сертифікату про походження товару (Certificate of origin).
Відтак, Qingdao Awesome International Trade Co., Ltd встановлює свою націнку на товар, реалізує його позивачеві за більш високими цінами, додатково вказує вартість фрахту відповідно до умов поставки CIF Odessa.
З приводу неподання усіх документів суд зазначає, що вимоги відповідача про необхідність надання декларантом додаткових документів на підтвердження вказаних відомостей є неправомірними, а коригування митної вартості, заявленої Товариством, на цій підставі - необґрунтованим, оскільки відповідно до положень ст. 53 МК України, декларант на вимогу митниці надає всі наявні у нього документи, тому не надання додаткових, не породжує підстав для коригування заявленої вартості товару.
В даному випадку, позивачем надано всі необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару за першим методом, а тому відмова митного органу у митному оформленні товару та подальше коригування його вартості за допомогою наступних методів є протиправними.
Проаналізувавши підстави на які посилається Митний орган щодо коригування митної вартості, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення не містять інформації - який саме товар було використано в якості джерела інформації, які числові значення митної вартості таких товарів, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
Положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012р. №598, чітко встановлено про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст. 59, 60 та 64 МК України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому орган доходів і зборів зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апелянт не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору апелянтом не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом першої та апеляційної інстанцій не встановлено.
Слід зазначити, що з аналізу положень Митного кодексу України вбачається, що право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Верховний Суд України у постанові від 30 червня 2015 року (справа 21-591а15) зазначив, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації, водночас. 
В ході розгляду справи Митнецею не було обґрунтовано підстав, за наявності яких, поданих декларантом документів було недостатньо для визначення митної вартості за основним методом, тобто за ціною договору.
Таким чином, враховуючи все вищенаведене у сукупності колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНИЯ СМАЗОЧНЫХ МАТЕРИАЛОВ "СИОЛ" є такими, що підлягають задоволенню. 
Відповідно до частини другої   статті 77 КАС України    в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись  ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Чорноморської митниці Держмитслужби – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 02 березня 2020 року року – залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 11.09.2020  року.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

          Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик