Ухвала
іменем України 
16 вересня 2020 року
м. Київ
Справа № 751/1583/19
Провадження № 51- 4327 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 462  грн 75 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 220 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 53000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 53220 грн.
УхвалоюЧернігівського апеляційного суду від 9 червня 2020 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задоволено частково. Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 змінено. Призначено ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України покарання у виді штрафу до 1700 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами. 
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 80000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті вирок суду залишено без змін.
Згідно із копіями доданих до касаційної скарги судових рішень, 14 жовтня 2005  року, близько 21 год. 50 хв., ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Nissan Pathfinder», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Глібова зі сторони вул. Спортивна в напрямку вул. Незалежності в м. Чернігові. Рухаючись у вказаному напрямку, на перехресті вул. Глібова та вул. Красносільського в м.  Чернігові водій ОСОБА_5 проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку та при виїзді на перехрестя двох рівнозначних доріг не зупинився, не надавши при цьому перевагу в русі автомобілю марки 
«ВАЗ–21051», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , що наближався з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля ОСОБА_5 по вул. Красносільського, у результаті чого відбулось зіткнення вказаних транспортних засобів.
У результаті зіткнення, водій ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, які в сукупності відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 142 
від 18 січня 2006 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 порушив вимоги п.п. п.п. 1.3, 1.5, 2.3.б), 16.1, 16.3, 16.12, 16.14 ПДР, що стало умовою та причиною настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить переглянути вищевказані судові рішення щодо засудженого ОСОБА_5 в частині стягнення цивільного позову на користь потерпілого. Вважає, що судові рішення в цій частині є незаконними та необґрунтованими, оскільки постановлені в результаті неповного з`ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, при вирішенні цивільного позову допущені істотні порушення норм матеріального та процесуального права. Судами, на думку захисника, не було враховано матеріальний стан обвинуваченого. Крім того, при визначенні розміру суми, яку необхідно стягнути із засудженого у рахунок відшкодування заподіяної потерпілому моральної шкоди, не зазначено те, що позивач довів суду факт понесення ним моральних страждань, не встановлено судом також, які ж саме здібності позивач не міг та був позбавлений такої можливості на певний час реалізувати. На думку захисника, апеляційний суд, переглядаючи вирок щодо ОСОБА_5 в частині цивільного позову, без наведення аргументів, обставин справи та інших обставин, які необхідні для визначення відшкодування моральної шкоди, без будь-яких посилань безпідставно дійшов висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог потерпілого в повному обсязі.
Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі. 
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Як зазначено уст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Відповідно до ч. 1ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновок місцевого суду щодо доведеності вини у вчиненні інкримінованого злочину та кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 286 КК України у касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не оспорює.
Заявлений у справі цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 з урахуванням змін, внесених апеляційним судом, вирішено відповідно до вимог закону.
Так, згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Зважаючи на вимоги ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.
Визначаючи розмір моральної шкоди, апеляційний суд зазначив, що місцевим судом при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди не було дотримано у повній мірі вимог законодавства.
Як указав апеляційний суд, з матеріалів провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 до початку судового розгляду в порядку, передбаченому ст. 128 КПК України, подав цивільний позов до ОСОБА_5 та просив стягнути на його користь, зокрема, моральну шкоду на загальну суму 80 000 грн. При цьому він зазначав, що діями ОСОБА_5 йому було заподіяно моральну шкоду, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, у зв`язку зі спричиненням йому середньої тяжкості тілесного ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_6 тривалий час лікувався, відбулися вимушені зміни у його життєвих планах.
При цьому суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення цивільного позову та стягнення на користь ОСОБА_6 53000 грн моральної шкоди, належно не перевірив вищезазначене та ухвалив рішення щодо розміру моральної шкоди без достатнього урахування обставин справи та наслідків, які настали для потерпілого, тривалості лікування, відновлення стану здоров`я та порушення звичайного способу життя.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі.
До того ж в оскаржуваному вироку зазначені досліджені судом та покладені в основу судового рішення докази, якими підтверджено характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому (висновок судово-медичної експертизи № 142 від 16 грудня 2005 року, згідно з яким ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, а саме: закритий перелом лівої ключиці на межі середньої та зовнішньої третин без зміщення уламків, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку у формі антено-вегетативного синдрому, забита рана лівої скроневої ділянки, забиття лівої половини грудної клітки та лівої гомілки, посттравматична компресійно-ішемічна нейропатія лівого малогомілкового нерву з помірним порушенням згинальної-розгинальної контрактури лівого плечового суглобу), що спростовує твердження захисника про недоведеність позивачем факту понесення ним моральних страждань.
На переконання колегії суддів касаційної інстанції, з огляду на встановлені судом характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних потерпілому,при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди апеляційний суд повною мірою дотримався вимог розумності, виваженості та справедливості. 
Що ж стосується твердження захисника про неврахування судом матеріального становища обвинуваченого ОСОБА_5 , то воно є також безпідставним. Так, покликаючись на вказані обставини, захисник у своїй скарзі не наводить жодних доводів, які би підтверджували, що розмір моральної шкоди підлягає зменшенню з огляду на матеріальне становище засудженого. 
Таким чином, колегія суддів не вбачає жодних підстав вважати рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що суперечать вимогам процесуального закону щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення.
Інших доводів, які могли би бути безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить. 
З огляду на викладене, підстав для задоволення касаційної скарги з мотивів, наведених у ній, немає, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 України, Суд
п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м.  Чернігова 
від 16 січня 2020 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 9 червня 2020 року щодо засудженого ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                       ОСОБА_2                                               ОСОБА_3