ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 червня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 340/71/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А.,  розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року (суддя у 1 інстанції Пасічник Ю.П.) в адміністративній справі №340/71/20  за позовом  ОСОБА_1  до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області про визнання незаконною та скасування вимоги про сплату боргу,- 
ВСТАНОВИВ:
           ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-208355-52 від 11.12.2019 р. в сумі 1468 грн. 88 коп.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач не погоджуючись з вимогою про сплату боргу, оскільки нарахування відповідачем єдиного соціального внеску, як фізичній особі-підприємцю та одночасно самозайнятій особі (адвокатська діяльність), суперечить положенням Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", оскільки законодавець розмежовує фізичних осіб-підприємців та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності вказаним Законом не передбачений.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано незаконною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-208355-52 від 11.12.2019 р. в сумі  1468 грн. 88 коп. Стягнуто на користь   ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) здійснені судові витрати на оплату судового збору в сумі 840,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області (код ЄДРПОУ 43142606).
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити у задоволені позову. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування і є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску та подання обов`язкової звітності за себе як фізичні особи-підприємці. 
          Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
          Перевіривши доводи апеляційної скарги матеріалами справи, суд приходить  до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач з 24.11.2009р. зареєстрований фізичною особою-підприємцем, одним з видів діяльності (основним) за КВЕД є діяльність у сфері права (а.с.9,10).
Крім того, позивач згідно з свідоцтва №636 від 26.11.2008р. має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.13).
Згідно довідки форми №34-ОПП позивача взято на облік у контролюючому органі, як фізичну особу-підприємця, адвоката 25.10.2018р. (а.с.12).
З матеріалів справи також слідує, що відповідачем відкрито та ведеться відносно позивача інтегрована картка платника податків за кодом класифікації доходів бюджету  71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч., які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) (а.с.66-92).
Згідно відомостей інтегрованої картки платника податків, станом на 19.12.2019р. за позивачем обліковується недоїмка з єдиного соціального внеску в сумі 1468,90 грн., у зв`язку з чим відповідачем сформовано та направлено позивачеві вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску №Ф-208355-52 від 11.12.2019 р. в сумі  1468 грн. 88 коп. (а.с.14, 15, 92).
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 46 Конституції України  визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно зі статтею 1 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (надалі - Основи) загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає надання соціального захисту, що включає матеріальне забезпечення громадян у разі хвороби, повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати страхових внесків власником або уповноваженим ним органом (далі - роботодавець), громадянами, а також бюджетних та інших джерел, передбачених законом.
Частиною третьою статті 2 Основ визначено, що завданням законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування є встановлення гарантій щодо захисту прав та інтересів громадян, які мають право на пенсію, а також на інші види соціального захисту, що включають право на забезпечення їх у разі хвороби, постійної або тимчасової втрати працездатності; безробіття з незалежних від них обставин, необхідності догляду за дитиною з інвалідністю, хворим членом сім`ї, смерті громадянина та членів його сім`ї тощо.
Відповідно до статті 3 Основ право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Статтею 4 Основ визначено, що залежно від страхового випадку є такі види загальнообов`язкового державного соціального страхування: пенсійне страхування; страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; медичне страхування; страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності; страхування на випадок безробіття; інші види страхування, передбачені законами України.
Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.
Колегія суддів зазначає, що єдиний внесок не є податком і не входить до сукупності загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому  Податковим кодексом України  порядку. А тому, завдання збору єдиного внеску не полягає у наповненні бюджету та забезпеченні функціонування податкової системи України.
Натомість, сплата єдиного внеску є формою участі застрахованої особи у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Мета такої участі полягає у гарантуванні особі матеріального забезпечення у разі настання страхового випадку (як то безробіття, тимчасова непрацездатність, нещасний випадок на виробництві чи професійне захворювання, досягнення пенсійного віку тощо).
Тобто, соціальне страхування є складовим елементом системи соціального захисту.
Платниками єдиного внеску, зокрема, є фізичні особи - підприємці та особи, які провадять незалежну професійну діяльність.
Колегія суддів зазначає, що зазначені механізми передбачені з метою участі усіх без винятку працюючим осіб (у тому числі, і тих, що забезпечують себе працею самостійно) у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У цій справі позивач одночасно взятий на облік у контролюючому органі як платник єдиного внеску з ознаками провадження діяльності як фізична особа - підприємець та як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокат).
Контролюючий орган у спірний період провів нарахування єдиного внеску позивачу за двома підставами: і як фізичній особі - підприємцю, і як самозайнятій особі.
Так, Верховний Суд у постанові від 28.03.2019 року у справі №820/6324/17 дійшов висновку, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.
За таких обставин, твердження відповідача, що фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, навіть за умови, що це одна й та ж особа, мають розглядаються як окремі платники єдиного соціального внеску є безпідставними, оскільки фактично це спричиняє подвійну сплату страхових внесків, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 327, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року в адміністративній справі №340/71/20 -  залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2020 року в адміністративній справі №340/71/20 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.   
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко