П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

_________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 липня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/719/20	
Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача Домусчі С.Д..
суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,
за участю секретаря судового засідання - Тутової Л.С.
представника відповідача - Гордієнка К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, -

В С Т А Н О В И В:

           18.03.2020 року Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор»  ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 03.03.2020 року № 0074715104, яким, за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, визначених ст.201 ПК України, відповідно до п.120-1.1 ст.120-1 ПК України, накладений штраф за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів на суму ПДВ 714963,81 грн. в розмірі 10 % у сумі - 71496,38 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що порушення граничних строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН за грудень 2019 року на суму 714963,80 грн. відбулось не з вини  позивача. Так, як на причину такого порушення позивач посилався на відсутність на електронному рахунку платника ПДВ достатньої суми для проведення реєстрації податкових накладних. Цей рахунок позивач не міг поповнити в силу відсутності коштів на поточних рахунках підприємства, оскільки підприємство є збитковим. Оскільки підприємство фінансується з державного бюджету та не мало коштів на поточних рахунках, позивач вважав, що у нього були відсутні умисел на порушення податкового законодавства та вина, а тому відсутній і склад протиправного діяння, що в силу ст.109 ПК України, звільняє позивача від відповідальності. Розмір штрафу за несвоєчасну реєстрацію в сумі 71496,38 грн. є непропорційним діям позивача. 
          Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 14.04.2020 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження, позов Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» залишений без задоволення.
          Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор»  ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити у справі нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
          В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. 
Так, апелянт зазначає, що порушення строків реєстрації податкових накладних обумовлене відсутністю на електронному рахунку платника ПДВ достатньої суми для проведення реєстрації податкових накладних. При цьому  зазначений рахунок апелянт не міг поповнити внаслідок відсутності коштів, оскільки є збитковим підприємством. Проте, апелянт зазначає, що вчинив всі залежні від нього дії аби податкові накладі були зареєстровані в ЄРПН. Також апелянт звернув увагу апеляційного суду на те, що підприємство на 100% є державним підприємством, а грошові кошти надходять до підприємства виключно за рахунок державних замовлень, внаслідок чого самостійно у будь-якій час підприємство не може поповнювати  електронний рахунок   для реєстрації ПН. 
Апелянт вважає припущенням висновок суду першої інстанції про те, що  отримуючи кошти від контрагентів  за товари, послуги, виконані роботи  позивач отримує в тому числі і ПДВ, що дає йому можливість  використовувати ці кошти  на поповнення електронного рахунку  з метою подальшої реєстрації ПН.
На думку апелянта суд першої інстанції не надав жодної юридичної оцінки наданим до позову документам, зокрема не дослідив зміст податкових накладних, які є зведеними та такими, що не надаються покупцю, що також, на думку апелянта, є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу (а.с.  108-111) посилався на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, у зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін. Додатково відповідач зазначив, що обґрунтування вимог апеляційної скарги є відмінними від обґрунтувань вимог позовної заяви, та такі обґрунтування не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а тому, на думку відповідача, апелянт на стадії апеляційного оскарження  фактично намагається  змінити підстави позовних вимог.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведена камеральна перевірка дотримання термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН ДП «Херсонський облавтодор» за грудень 2019 року за результатами якої складений Акт від 10.02.2020 року № 336/21-22-51-04-01/31918234 (а.с.  37-38).
За результатами перевірки встановлено порушення апелянтом терміну реєстрації в ЄРПН податкової накладної № 58 від 21.12.2019 року на суму ПДП 71496,81 грн., яка була зареєстрована 30.01.2020 року, строку на 15 днів, відповідальність за що передбачено п.120-1.1 ст.120-1 ПК України.
На підставі зазначеного акту перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення № 0074715104 від 03.03.2020 року (а.с. 35-36), яким до апелянта за затримку реєстрації податкових накладних на 15 і менше календарних днів застосував штраф в розмірі 10% у сумі 71496,38 грн.
Відповідно до матеріалів справи (а.с. 53) податкова накладна № 58 складена 21.12.2019 року. У верхній лівій частині податкової накладної у графах «Зведена податкова накладна» та «Накладна на операції, звільнені від оподаткування» не проставлена позначка «Х», у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причин» проставлена позначка «Х» та зазначений тип причини 02, у графі «Отримувач (покупець)» зазначено «Неплатник» та вказаний індивідуальний податковий номер « 100000000000».
Відмовляючи у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції  виходив з того, що позивач  не забезпечив створення  залежних виключно від нього  умов для реєстрації податкових накладних  в ЄРПН, оскільки не підтримував необхідного ліміту  на рахунку в системі електронного  адміністрування ПДВ для реєстрації податкових накладних, що потягло несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, що у свою чергу є безумовною підставою для застосування штрафних санкцій.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 19 ПК України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. 
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За приписами  частини першої статті 68 Основного Закону кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та Законів України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (п. 1.1. ст. 1 ПК України).
Відповідно до п.п. 4.1.3 та п.п. 4.1.4. п. 4.1 ст. 4 ПК України, податкове законодавство ґрунтується на таких принципах, зокрема як невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства та презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.
Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України (в редакції станом на 21.12.2019 року), на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Відповідно до п. 201.5. ст. 201 ПК України (в редакції станом на 21.12.2019 року) для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. 
          Відповідно до абзацу 4 п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції станом на 21.12.2019 року) податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
          Також за приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України (в редакції станом як на 21.12.2019 року так і на 30.01.2020 року), реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;
- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.
Якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, то платник зобов`язаний перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Відповідно до  п. 198.5 ст. 198 ПК України (в редакції станом на 21.12.2019 року), Платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Відповідно до п. 199.1 ст. 199 ПК України (в редакції станом на 21.12.2019 року), у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподатковуваних операціях, а частково - ні, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати зведену податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях.
Відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України в редакції чинній на час складення  податкової накладної (21.12.2019 року) та на час її реєстрації в ЄРПН (30.01.2020 року), порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів.
Наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за №137/28267, були затверджені форма податкової накладної та Порядок заповнення податкової накладної (надалі Порядок №1307, в редакції чинній станом на 21.12.2019 року).
Відповідно до п. 8 Порядку 1307, при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10 - 15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини:
01 - Складена на суму збільшення компенсації вартості поставлених товарів/послуг (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 13 цього Порядку);
02 - Складена на постачання неплатнику податку;
03 - Складена на постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичним особам, які перебувають у трудових відносинах із платником податку;
04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання;
05 - Складена у зв`язку з ліквідацією основних засобів за самостійним рішенням платника податку;
06 - Складена у зв`язку з переведенням виробничих основних засобів до складу невиробничих;
07 - Складена на операції з вивезення товарів за межі митної території України;
08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість;
09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість;
10 - Складена з метою визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, суми податку за якими були включені до складу податкового кредиту та не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності;
11 - Складена за щоденними підсумками операцій;
12 - Складена на постачання неплатнику, в якій зазначається назва покупця (для податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пункті 10 цього Порядку);
13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності;
14 - Складена отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента;
15 - Складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання.
В інших випадках у верхній лівій частині податкової накладної тип причини не зазначається (нулі, прочерки та інші знаки чи символи не проставляються).
Відповідно до пункту 11 Порядку 1307, у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися:
1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування;
2) в операціях, звільнених від оподаткування;
3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;
4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.
У разі складання зведеної податкової накладної у графі "Зведена податкова накладна" зазначається код ознаки:
1 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України;
2 - у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України;
3 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 15 цього Порядку;
4 - у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 19 цього Порядку.
У зведених податкових накладних, у яких зазначено код ознаки 1 або 2, у графі "Отримувач (покупець)" платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "600000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється, а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).
У такому самому порядку складається податкова накладна у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, за якими не були нараховані податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (для товарів/послуг, придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту) у межах балансу платника податку для невиробничого використання; використання товарів/послуг, за якими не були нараховані податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (для товарів/послуг, придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), в операціях, які не є об`єктом оподаткування або звільняються від оподаткування; використання виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг, за якими не були нараховані податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (для виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг, придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), не в господарській діяльності; визначення при анулюванні реєстрації платника податку податкових зобов`язань за товарами/послугами, необоротними активами, за якими не були нараховані податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту) та які не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.
Відповідно до пункту 12 Порядку №1307, у разі постачання товарів/послуг отримувачу (покупцю), який не зареєстрований як платник податку, та у разі складання податкової накладної за щоденним підсумком операцій у графі "Отримувач (покупець)" зазначається "Неплатник", а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "100000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється.
У разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України у графі "Отримувач (покупець)" зазначаються найменування (П. І. Б.) нерезидента та через кому - країна, в якій зареєстрований покупець (нерезидент), а у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "300000000000", рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється.
У разі складання податкової накладної отримувачем (покупцем) послуг від нерезидента, місце постачання яких розташоване на митній території України, у рядку "Індивідуальний податковий номер постачальника (продавця)" такої накладної проставляється умовний ІПН "500000000000", а у рядку "Постачальник (продавець)" зазначаються найменування (П. І. Б.) нерезидента та через кому - країна, в якій зареєстрований продавець (нерезидент), рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється. У рядках, відведених для заповнення даних покупця, отримувач (покупець) зазначає власні дані.
У разі складання податкової накладної за операціями з ліквідації основних засобів за самостійним рішенням платника податку; переведення виробничих основних засобів до складу невиробничих; здійснення операцій з постачання товарів/послуг у рахунок оплати праці фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником податку, у рядку "Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)" проставляється умовний ІПН "400000000000", а в рядку "отримувач (покупець)" платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), рядок "Податковий номер платника податку або серія (за наявності) та номер паспорта" не заповнюється.
Апеляційний суд зазначає, що за приписами зазначених норм податкового законодавства на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо її реєстрації. При  цьому для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні. Також податковим законодавством встановлений обов`язок  платника податку реєструвати в ЄРПН податкові накладні, які не надаються покупцю, з урахуванням  граничних строків, встановлених п. 201.10 ст. 201 ПК України, за порушення яких застосовуються штрафні санкції, відповідно до ст. 120-1 ПК України. Також на платника податків покладений обов`язок перерахувати потрібну суму коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, якщо сума, визначена відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу, є меншою, ніж сума податку в податковій накладній та/або розрахунок коригування, які платник повинен зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних
Пункт 120-1.1 ст. 120-1 ПК України (в редакції чинній  на час реєстрації податкової накладеної - 30.01.2020) містить декілька виключень за наявності яких порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної, не тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість штрафу, а саме у разі якщо податкова накладна, що не надається отримувачу (покупцю), складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.
Дослідивши зміст податкової накладної № 58 від 21.12.2019 року, яка зареєстрована 30.01.2020 року, апеляційний суд встановив, що верхній лівій частині податкової накладної у графах «Зведена податкова накладна» та «Накладна на операції, звільнені від оподаткування» не проставлена позначка «Х», у графі «Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причин» проставлена позначка «Х» та зазначений тип причини 02, у графі «отримувач (покупець)» зазначено «Неплатник» та вказаний індивідуальний податковий номер « 100000000000». 
Таким чином, податкова накладна № 58 від 21.12.2019 року не є зведеною податковою накладною, про що зазначає апелянт, що свідчать про помилковість посилання апелянта на приписи п. 11 Порядку №1307.
Оскільки податкова накладна № 58 від 21.12.2019 року не є податковою накладною, що не надається отримувачу (покупцю), складеною на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою,  апеляційний суд  погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності обставин, які виключають відповідальність апелянта за порушення граничного строку реєстрації податкової накладної.
Податкова накладна № 58 від 21.12.2019 року є податковою накладною, яку апелянт був зобов`язаний зареєструвати  з урахуванням граничних строків її реєстрації, із дотриманням при цьому вимог  податкового законодавства щодо перерахування потрібної суми коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, з метою виконання свого обов`язку щодо реєстрації цієї податкової накладної.
Також апеляційний суд зазначає, що норми Податкового кодексу України не містять будь-яких додаткових обставин за наявності яких платник податків звільнявся б від відповідальності за порушення податкового законодавства - порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, зокрема таких як належність платника податків до державної форми власності, фінансування з державного бюджету, або збитковість платника податків. 
Система електронного адміністрування ПДВ запроваджена у 2015 році, а тому апелянт зобов`язаний був бути обізнаним як і про свій обов`язок зареєструвати податкову накладну, так і про свій обов`язок  щодо перерахування потрібної суми коштів із свого поточного рахунку на свій рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, з метою виконання свого обов`язку щодо реєстрації цієї податкової накладної.
Посилання апелянта на вчинення дій, спрямованих на виконання свого обов`язку щодо реєстрації податкової накладної, апеляційний суд відхиляє, як такі, що не підтверджені матеріалами справи, оскільки перевірка ліміту  на електронному рахунку та подання податкової накладної на реєстрацію при обізнаності відсутності необхідного ліміту на електронному рахунку, не є тими діями, що спрямовані  на  реалізацію обов`язку апелянта здійснити реєстрацію податкової накладної. Інших доказів щодо забезпечення ліміту коштів на електронному рахунку в СЕА ПДВ для реєстрації податкових накладних апелянт не надав.
Відхиляє апеляційний суд посилання апелянта на судові рішення ЄСПЛ, оскільки  апелянт, відповідно до матеріалів справи (а.с. 10-34) є підприємством яке на 100% є державною власністю проте як, відповідно до Регламенту Суду від 01.11.2003 року, та приписів ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенція та рішення ЄСПЛ спрямовані на захист прав осіб, неурядових організацій, групи осіб.
Також апеляційний суд відхиляє посилання апелянта на постанову Верховного Суду  від 18.02.2020 року у справі № 620/1221/19 щодо не дослідження змісту податкової накладної, оскільки в обґрунтування позовних вимог Дочірнє підприємство «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» не посилалось на ці обставини як на підставу заявлених позовних вимог, що підтверджується змістом  адміністративного позову (а.с.  4-9).
Стосовно інших посилань апеляційної скарги апеляційний суд зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Крім того, апеляційним судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-77, 242, 257, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Херсонський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» - залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст судового рішення складений 22.07.2020 року.

Головуючий суддя 	 	Домусчі С.Д.	
Судді	    	Семенюк Г.В.    Шляхтицький О.І.