Справа № 127/10308/20 
Провадження № 33/801/569/2020
Категорія: 304 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шлапак Д. О.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст.172-20 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року,
в с т а н о в и в:
13 травня 2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, відносно військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого солдата Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку Євича Романа Миколайовича, який відповідно до наказу начальника Вінницького зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 05 грудня 2018 року № 263 проходить військову службу за контрактом.
13 травня 2020 року під час шикування особового складу було запропоновано пройти освідчення особовому складу роти Військової служби правопорядку в тому числі і старшому солдату ОСОБА_1 . В подальшому особовий склад був доставлений для проведення медичного огляду до Комунального підприємства Вінницького обласного наркологічного диспансеру «СОЦІОТЕРАПІЯ».
Згідно висновку медичного огляду від 13 травня 2020 року № 614 встановлено наркотичне сп`яніння внаслідок вживання амфетаміну та канабісу. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті строком на сім діб.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, не врахував визнання ним вини, факт щирого каяття, а також незадовільний стан здоров`я, а тому арешт є суворим покаранням. Просив постанову суду змінити в частині призначення адміністративного стягнення та накласти стягнення у вигляді штрафу. Зокрема просив поновити строк для оскарження постанови суду. 
В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.        
Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, та в апеляційній скарзі не оспорюється.
Разом з тим, при накладенні адміністративного стягнення, місцевим судом порушено положення ст.33 КУпАП.
Відповідно до вимог даної норми закону, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Як вбачається з матеріалів справи, місцевим судом дані обставини взагалі не були враховані, так як мотивувальна частина постанови суду фактично їх не містить.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті, за наявності в санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП альтернативного виду стягнення у виді штрафу, суд в постанові не зазначив чи має вчинене правопорушення ознаки повторного чи грубого та в чому вони полягають, не перевірив та не врахував належним чином даних про особу правопорушника, та які з них були прийняті судом до уваги при визначенні виду адміністративного стягнення.
Також, не враховано заяву ОСОБА_1 (а.с.13), в якій зазначив, що вину визнає повністю, просив суворо не карати, призначити покарання у вигляді штрафу. 
Більше того, за наявності альтернативних санкцій, суд жодним чином не мотивував своє рішення щодо обрання особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, найсуворішого виду стягнення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Із даних протоколу про адміністративне правопорушення, пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, службової характеристики, ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягався, жодних негативних наслідків від його протиправних дій не настало.
Крім того, ОСОБА_1 має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується матеріалами справи (а.с.12, 48 – 60).
У зв`язку з наведеним та з врахуванням того, що тяжких наслідків від вчиненого адміністративного правопорушення не настало, апеляційний суд приходить до висновку, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді арешту з утриманням на гауптвахті за видом є таким, що не відповідає характеру вчиненого правопорушення та особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, а тому постанова суду в цій частині підлягає зміні та обранні ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, у виді штрафу. Даний вид адміністративного стягнення, на думку суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_1 та попередження скоєння ним нових правопорушень.
При цьому, апеляційний суд вважає за необхідне поновити  ОСОБА_1  строк апеляційного оскарження постанови суду, оскільки такий строк пропущений з поважних причин.
               Керуючись ст.294 КУпАП,
п о с т а н о в и в :
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 травня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.172-20 КУпАП, змінити в частині накладеного адміністративного стягнення.
Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за ч.3 ст.172-20 КУпАП у виді штрафу в розмірі двісті п`ятнадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3655 гривень.
В решті постанову залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького
апеляційного суду                                                   В. В. Сопрун