ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Харків

Справа №615/1068/19
Провадження №22-ц/818/723/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,
суддів Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,
за участю секретаря Каплоух Н.Б.,

Учасники справи:
Позивач:  ОСОБА_1 ,
Відповідач: ОСОБА_2 ,
Третя особа: Служба у справах дітей Валківської районної державної адміністрації Харківської області 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 

апеляційну скаргу  ОСОБА_2  на рішення Валківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Товстолужським О.В., - 

у цивільній справі за позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення графіку зустрічей з нею,-

в с т а н о в и в :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 та встановити графік особистого спілкування з ним, а саме кожну суботу та неділю першого та третього тижня кожного місяця, перебування його за адресою реєстрації позивача ( АДРЕСА_1 ) і відвідування дитячо-розважальних закладів та проведення дозвілля у м. Харкові, встановивши місце зустрічі для передання позивачу сина за адресою: АДРЕСА_2 біля будівлі Валківського відділу поліції ГУНП в Харківській області о 10 годині ранку суботи та повернення до 18 години вечора неділі вищезазначених днів.

Позов мотивований тим, що 7 червня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17.07.2017 року шлюб між сторонами розірваний. Вказує, що після розірвання шлюбу, яке відбулось не з вини позивача, він намагається приймати участь у вихованні сина, з метою повноцінного його психологічного й фізичного розвитку і виховання, щоб у нього був рідний батько. На даний час вони проживають окремо, син проживає із своєю матір`ю, відповідачем по справі. Зазначає, що з моменту розлучення, ОСОБА_2 перешкоджає ОСОБА_1 зустрічатись із сином і унеможливлює вільне особисте спілкування з ним за місцем мешкання позивача в м. Харків та налаштовує сина проти нього. Позивач зі своєї сторони виконує усі домовленості, сплачує аліменти в достатньому обсязі. Вітчим відповідача погрожував позивачу після його сумісної поїздки до міста разом з сином. Крім того, відповідач разом із працівниками поліції приїхали вночі до м. Харків, за адресою мешкання позивача забирати дитину. Після таких подій, ОСОБА_1 вважає небезпечним відвідувати с. Серпневе, куди він приїздив забирати дитину з м. Харків.

Також зазначав, що 15 грудня 2017 року він звертався до Валківського районного суду Харківської області із позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільного спілкування з дитиною та визначення часу спілкування з нею. 28.02.2018 року було засідання комісії з питань захисту прав дитини Валківської районної державної адміністрації де розглядалось питання про визначення способу участі ОСОБА_1 в спілкування та вихованні сина. Але в судовому засіданні до початку розгляду справи з відповідачем було досягнуто прийнятних для обох сторін домовленостей, щодо спілкування позивача із сином. Відповідач пообіцяла привозити сина раз у місяць до ОСОБА_1 в м. Харків. За таких підстав позивач подав клопотання про залишення позову без розгляду. Не зважаючи на наявність домовленості, визначений службою у справах дітей графік постійно порушується, ОСОБА_1 не бачить сина ту кількість часу, яку в ньому прописано та відповідач жодного разу не привезла сина до батька в м. Харків.

У відзиві на позов ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки погоджується лише з доводами в частині перебування з позивачем у шлюбі та наявність у них спільної дитини, з іншими доводами та обставинами не погоджується та не визнає їх, адже порушень прав позивача з її боку не було. Вказує, що не чинить перешкод у спілкуванні батька із сином, проте останній сам не виявляє зацікавленості до спілкування з ним, крім того, нинішнього чоловіка відповідача ОСОБА_4 дитина називає батьком без жодного примушення та вони мають гарні стосунки. Зазначає, що ставиться критично до розрахунків ВДВС щодо сплачених аліментів, оскільки відомості у них різняться з наданими їй довідками і позивач має заборгованість по їх сплаті. Поїздка до міста Харкова, про яку зазначав позивач, була непогоджена з нею та здійснена проти волі самої дитини. Вважає, що часті поїздки до міста не в інтересах дитини та можуть виснажувати її. Стверджує, що позов не підкріплено належними доказами та заперечує проти нього.

У відповіді на відзив позивач вказував на помилковість доводів відповідача щодо розрахунку ВДВС та ставлення дитини до нього і стверджує протилежне. Зазначає, що має гарні умови проживання для перебування дитини з ним та наголошує на наявність перешкод у спілкуванні з сином створених відповідачем 

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Встановлено ОСОБА_1 графік особистого спілкування із сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожну суботу та неділю першого та третього тижня кожного місяця, визначивши місце зустрічі для передачі дитини за місцем мешкання ОСОБА_2 о 10:00 годині ранку суботи та повернення до 15:00 години вечора неділі за місцем мешкання ОСОБА_2 до досягнення дитиною шкільного віку. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спілкування малолітнього сина з батьком в присутності матері не буде сприяти атмосфері невимушеності та позитиву, даних, які б підтверджували можливість негативного впливу когось із оточення позивача на малолітнього ОСОБА_3 не надано. Водночас, з огляду на визначену рівність прав та обов`язків батьків перед дитиною, відповідач не навела переконливих доказів того, що тимчасове перебування дитини за місцем мешкання батька не відповідає інтересам самої дитини. Будь-яких даних, що перебування малолітнього ОСОБА_3 у супроводі батька два рази на місяць буде негативно впливати на психологічний сатн чи здоров`я дитини немає. Крім того, суд вважав, що наявність можливої заборгованості по аліментах не може бути перепоною для спілкування батька з дитиною. Приймаючи рішення про часові межі спілкування позивача із сином, суд враховував те, що відвідування дитиною дитячого садка передбачає засвоєння ним обов`язкових освітніх програм, а тому суд вважає, що природнім є те, що дитина має повернутись до постійного місця мешкання до 15:00 години неділі. Що стосується місця зустрічі батька та дитини, суд не вбачав нагальної необхідності передачі дитини від матері батькові, саме біля будівлі Валківського відділу поліції ГУ НП в Харківській області.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2  звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій просила скасувати рішення суду та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, судом не взято до уваги суттєвих обставин справи, що мають значення для вирішення спору.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не чинить перешкод позивачу у вільному спілкуванні та проводженні часу з дитиною за її відсутності на території с. Серпневе, а також вважає, що подолання дитиною таких відстаней до м. Харків може виснажувати його і негативно вплинути на здоров`я. Зазначає, що позивачем не надано доказів існування перешкод у спілкуванні з сином, також це спростовується ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2018 року у справі №615/1622/17 за аналогічним позовом. Рішення органу опіки та піклування з цих питань позивачем не оскаржувались. Наголошує на тому, що має інший зареєстрований шлюб та чоловіка, якого син називає батьком. Вважає за необхідне узгоджувати з нею місце для побачень батька з дитиною. Повторює доводи відзиву на позов в частині наявності заборгованості по сплаті аліментів та висловлює сумніви щодо наявності у позивача можливості утримувати дитину на відстані, з урахуванням того, що власного авто позивач не має, доказів наявності дитячого крісла не надав. Вважає найбільш прийнятний графік спілкування батька з сином встановлений висновком служби у справах дітей від 3 березня 2018 року, а саме кожної першої та третьої неділі місяця, протягом дня (але не менше 6 годин), в присутності матері у визначених місцях, попередньо погоджених між сторонами, до досягнення дитиною шкільного віку.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період з 07.06.2014 року по 17.07.2017 року знаходились в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17.07.2017 року (справа №615/596/17) та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 01.12.2018 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 23.05.2017 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З висновку органу опіки та піклування Валківської районної державної адміністрації щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 №01-52/634 від 03.03.2018 року витікає, що 15.02.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Валківської РДА про усунення перешкод у спілкуванні зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 та визначення графіку зустрічей із сином, який після розлучення проживає разом із матір`ю. За результатами розгляду заяви, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 шляхом побачень із сином кожної першої та третьої неділі місяця, протягом дня (але не менше 6 годин) в присутності матері у визначених місцях, попередньо погоджених між сторонами, до досягнення дитиною шкільного віку.

З довідки про реєстрацію місця проживання №03-23080-2018 від 30.10.2018 року та акту обстеження умов проживання від 21.02.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Місце мешкання являє собою однокімнатну квартиру, санітарний стан якої добрий, усі комунікації працюють. Житло обладнане усім необхідним для безпечного перебування в ньому малолітньої дитини. 

Відповідно до характеристики виданої завідувачем Мельниківського ДНЗ, ОСОБА_5 відвідує дитячий садок з трьох років. Адаптація пройшла успішно, хлопчик швидко освоївся в дитячому колективі. За час перебування в ДНЗ проявив себе як добра і життєрадісна дитина. Дитячий заклад відвідує систематично. Частіше до закладу його приводять мати з вітчимом, а коли вона на роботі, то цим займається вітчим.Зі слів дитини та його реакції, можна зрозуміти, що між ними склалися добрі люблячі стосунки. Вихованням дитини переважно займається матір, дитина добре вихована. В неї сформовані навички самообслуговування. Хлопчик виявляє інтерес до навчальних занять, уміє концентрувати увагу на поставленому завданні, розуміє інструкції вихователя, володіє досить великим словниковим запасом.

Висновком органу опіки та піклування Валківської РДА щодо розв`язання спору щодо участі гр. ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом побачень із сином кожної першої та третьої неділі місяця, протягом дня (але не менше 6 годин), за попередньою домовленістю з матір`ю, до досягнення дитиною шкільного віку.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції).

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно з частиною шостою статті 19 СК України  суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечать інтересам дитини.

Частинами другою третьою статті 157 СК України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин другої статті 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що той з батьків, який проживає окремо від дітей має право на особисте спілкування з ними, а інший не має права перешкоджати йому спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дітей. При визначенні способів участі одного з батьків у вихованні дитини пріоритетним є врахування найкращих інтересів дитини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд врахував, що орган опіки та піклування висловлював свою позицію з приводу дотримання прав та забезпечення інтересів дитини під час розгляду цієї справи та ним надавалися відповідні висновки щодо участі батька у вихованні дитини. Зважаючи на наведене, органом опіки та піклування виконано вимоги частин четвертої та п`ятої статті 19 СК України щодо участі у вирішенні спору про участь батьків у вихованні дитини.

Суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про встановлення графіка його систематичних побачень із сином.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що необхідно встановити об`єктивні умови, за яких такі побачення можуть відбуватися виключно за бажанням дитини. Та наголошує, що, визначаючи графік батька у спілкуванні та вихованні дитини, необхідно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення певного рішення, зокрема, суд має враховувати, у першу чергу, інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, з урахуванням віку, стану здоров`я, психоемоційного стану.

Відповідач зазначає про відсутність перешкод у спілкуванні дитини з батьком з її боку, між тим одночасно обмежує та встановлює розпорядок згідно з яким вони повинні спілкуватися. Проте, це не має правового значення, оскільки право батька на спілкування дитиною закріплене чинним законодавством, а встановлення графіку такого спілкування в судовому порядку сприятиме більш чіткому розмежуванню прав та обов`язків батька і буде сприяти задоволенню інтересів дитини в частині наявності регулярного спілкування з ним, а не періодичного та невизначеного, що суперечило б гарному психоемоційному стану дитини.

Щодо доводів про негативний вплив дальніх поїздок дитини з батьком до м. Харкова, слід зазначити, що відповідачем жодних доказів на підтвердження своїх доводів суду надано не було, зокрема, медичні висновки, висновки відповідних органів, психологів тощо, так як і не надано доказів відсутності бажання самої дитини чи її примусу щодо таких поїздок.

Що стосується пояснень відносно наявності у відповідача іншого чоловіка, якого дитина називає батьком, та заборгованості по аліментам у позивача, то суд першої інстанції вірно зазначив, що це не може бути перепоною у спілкуванні батька з дитиною. Крім того, законодавством чітко встановлений обов`язок батька, який проживає окремо від дитини брати участь у її вихованні. Так як відповідач згідно свідоцтва про народження дитини є батьком малолітнього ОСОБА_3 , він зобов`язаний виконувати свої батьківські обов`язки у повному обсязі.

Отже, суд першої інстанції встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши зібрані по справі докази, прийшов до обґрунтованого висновку про встановлення визначеного графіку у спілкуванні батька та дитини.

За вище наведених обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для скасування судового рішення - відсутні, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду.

При цьому інші доводи апеляційної скарги відповідача є аналогічні аргументам відзиву на позов, які були досліджені судом першої інстанції із дотриманням норм матеріального і процесуального права та додаткового правового аналізу не потребують, а також на законність судового рішення не впливають і зводяться лише до переоцінки доказів по справі.

При вирішенні вказаної справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Частиною першою статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389,390, 391 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_2  – залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 16 жовтня 2019 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у порядку передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                С.С. Кругова

Судді                                                                                        О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова

повний текст постанови
складено 11 вересня 2020 року