ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/17500/19                                        Прізвище судді (суддів) першої інстанції: 
                                                                                                                 Клочкова Н.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Кобаля М.І.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укргазвидобування» - Собка Олександра Вадимовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року (розглянута за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2019 року, Акціонерне товариство «Укргазвидобування» (далі - позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної служби геології та надр України (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами» від 16 серпня 2019 року №293;
- визнати протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо не видання наказу про видачу акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 та зобов`язати Державну службу геології та надр України видати наказ про надання акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років за заявою, поданою листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985, і видати акціонерному товариству «Укргазвидобування» спеціальний дозвіл на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районах Львівської області, строком дії на 20 років.
В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17 позов акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволені частково, у тому числі, зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву позивача від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 з урахуванням висновків суду.
11 червня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання вказаного вище рішення Окружного адміністративного суду міста Києва закінчено, а 16 серпня 2019 року відповідачем видано наказ №293, яким відмовлено позивачу у наданні спеціального дозволу на користування надрами за заявою від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985.
Позивач з вказаним наказом не погоджується, посилаючись на встановлені судом обставини у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року №826/16537/17.
Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що           рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року, яке набрало законної сили, у адміністративний справі №826/16537/17 позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задоволені частково, а саме,
- визнано протиправною бездіяльність Державної служби геології та надр України щодо неприйняття рішення у встановлений строк з приводу заяви Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», поданої листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії на 20 років;
- зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», подану листом від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985 щодо надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову розробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка родовищ) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії на 20 років, з урахуванням висновків суду.
На підставі вказаного рішення суду Окружним адміністративним судом міста Києва 16 жовтня 2019 року видано виконавчий лист в зобов`язальній частині рішення суду та відкрито виконавче провадження №57681751, яке в подальшому, постановою державного виконавця закінчено відповідно до пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».
Більш того, з матеріалів справи вбачається, що 16 серпня 2019 року Державною службою геології та надр України видано наказ №293 «Про прийняте рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами», яким з урахуванням рекомендації Комісії з питань надрокористування (протокол від 19 квітня 2019 року №4/2019) відмовлено публічному акціонерному товариству «Укргазвидобування» в наданні спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення нафтогазоносних надр, у тому числі дослідно-промислову обробку родовищ, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка) Полянської площі, розташованої в межах Самбірського та Старосамбірського районів Львівської області, строком дії 20 років (.
Суд першої інстанції також звернув увагу на те, що відповідно до змісту протоколу №4/2019 засідання Комісії з питань надрокористування від 19 квітня 2019 року (Т.1, арк. 34-36), на засіданні Комісії було розглянуто питання щодо повторного надходження до Держгеонадр супровідним листом заяви акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985, а також зазначено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17 зобов`язано повторно розглянути вказану заяву від 03 лютого 2017 року, наголошено на тому, що рішення суду не оскаржено, а Комісією за наслідками розгляду заяви позитивного рішення не прийнято.
Позивач, при цьому, звертаючись до адміністративного суду з вказаною позовною заявою посилається виключно на те, що приймаючи оскаржуваний наказ №293 від 16 серпня 2019 року не врахував висновки суду, зазначені в рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17.
Саме ці обставини стали підставою для звернення до адміністративного суду, а не будь-які інші.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.. 383 КАС України).
У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 вказано, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
Також, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. 
Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, та Кодексом адміністративного судочинства України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
Як було встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, повторне звернення акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Державної служби геології та надр України мало місце не у зв`язку із виникненням нових правовідносин, а на виконання рішення суду у справі № 826/16537/17 про зобов`язання Держгеонадра повторно розглянути заяву разом з доданими до неї документами від 03 лютого 2017 року №3/2-01-985.
Підстави, якими позивач в межах розгляду даної адміністративної справи фактично обґрунтовує заявлені позовні вимоги зводяться до цитування встановлених судом обставин у рішенні від 23 червня 2018 року у справі №826/16537/17, а також до надання власної оцінки вчиненим відповідачем діям на виконання цього рішення, тобто, пред`явлені позовні вимоги направлені фактично до спонукання суду вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили, і у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити аналогічні дії.
Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.
За вказаних обставин, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.
У зв`язку з цим, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд у своїй постанові від 09 липня 2019 року у справі №826/17587/18.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність правих підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень   та   у спосіб, що визначені   Конституцією   та   законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод   та   інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
           
Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Укргазвидобування» - Собка Олександра Вадимовича - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 квітня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                          Н.П. Бужак,

                                                                                                    М.І. Кобаль