Номер провадження: 22-ц/813/6843/20 
Номер справи місцевого суду: 495/9624/19
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Вадовська Л. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       27.07.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М., 
суддів - Ващенко Л.Г., Колеснікова Г.Я.,
при секретарі - Сороколет Ю.С.,
переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №495/9624/19 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2020 року у складі судді Шевчук Ю.В., -
в с т а н о в и в :

Позивач АТ КБ «ПриватБанк», звернувшись 30 жовтня 2019 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 23 вересня 2011 року, за яким отримано кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 23 вересня 2011 року заборгованість станом 30 вересня 2019 року в загальній сумі 18309,68 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн. (а.с.1-3).
Ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 1 листопада 2019 року відкрито провадження у справі (а.с.46-47). 
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2020 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, в задоволенні позову відмовлено з підстав спливу позовної давності (а.с.80-82).
Висновок суду мотивовано тим, що договір укладено 23 вересня 2011 року, останнє погашення за кредитом відповідач здійснив 12 листопада 2011 року, до суду з позовом банк звернувся 30 жовтня 2019 року, тобто на момент звернення з позовом сплинув термін позовної давності, встановлений чинним законодавством у три роки. 
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 травня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на рішення суду.
В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.83-87).
За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про сплив позовної давності.
В апеляційній скарзі зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Переглянувши справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилається, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. 
Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.
23 вересня 2011 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ КБ «ПриватБанк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті (www.privatbank/ua) (а.с.6).
На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 23 вересня 2011 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.
Згідно інформації з Єдиної клієнтської бази ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 видано 23 вересня 2011 року платіжну картку НОМЕР_2, на яку встановлено 23 вересня 2011 року кредитний ліміт 500,00 грн.; 8 листопада 2019 року кредитний ліміт встановлено 0,00 грн. (а.с.88). 
Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжних картках в період їх дії (остання операція по зняттю готівки була 15 листопада 2011 року) (а.с.89-90).        Згідно розрахунку за Договором №б/н від 23 вересня 2011 року заборгованість станом на 30 вересня 2019 року склала 18309,68 грн., з них: 494,52 грн. заборгованість за кредитом; 12207,08 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4260,00 грн. пеня (комісія), 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 848,08 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5). 
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). 
На підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 Договору №б/н від 23 вересня 2011 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.
Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо частини вимог з огляду на наступне. 
Відповідно до Договору №б/н від 23 вересня 2011 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту 500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 23 вересня 2011 року платіжну картку НОМЕР_2, про факт отримання якої свідчить надана Банком виписка по рахунку клієнта, з якої вбачається, що ОСОБА_1 користувався карткою, зокрема, знімав кошти у банкоматі, користувався терміналом тощо, що не можливо без фізичного пред`явлення платіжної картки.
Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України). 
Строк дії виданої ОСОБА_1 23 вересня 2011 року платіжної картки НОМЕР_2 суду не відомий, так як дану інформацію банк не надав; з позовом до суду АТ КБ «ПриватБанк» звернувся 30 жовтня 2019 року. 
Оскільки відповідно до положень статті 267 ЦК України наслідки спливу позовної давності підлягають застосуванню судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а така заява відповідача ОСОБА_1 в справі відсутня, то суд не вправі відмовляти в позові з підстав спливу позовної давності. 
Таким чином, апеляційний суд виходить з того, що до вимог АТ КБ «ПриватБанк» про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі підстави для застосування позовної давності відсутні, користування коштами отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту доведено, відтак, висновок суду першої інстанції в частині щодо відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає положенням частин 3,4 статті 267 ЦК України.
3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. 
Отже, з огляду на відсутність підстав для застосування строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 494,52 грн.
Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. 
За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд констатує відсутність підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 12207,08 грн., пені в сумі 4260,93 грн., штрафів в загальній сумі 1348,08 грн. 
Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених АТ КБ «ПриватБанк» правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю. 
       В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 1921,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 2881,50 грн., а всього в загальній сумі 4802,50 грн. підлягають покладенню на ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.376, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково. 
Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 березня 2020 року - скасувати. 
Позов акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) за Договором №б/н від 23 вересня 2011 року заборгованість станом на 30 вересня 2019 року за тілом кредиту в сумі 494 грн. 52 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати на сплату судового збору в загальній сумі 4802 грн. 50 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
       Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст постанови складено 27 липня 2020 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

Г.Я.Колесніков