ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/417/20 Справа № 712/4391/20 	  	Головуючий по першій інстанції Калашник В.Л.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Євтушенка М.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 червня 2020 року, якою
        ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , працюючого організатором відділу реалізації та збуту «Вог Гео»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 344246 від 03.05.2020, ОСОБА_1 03.05.2020 о 03 год. 57 хв. у м.Черкаси по вул.Сумгаїтській, 39, керував автомобілем «VOLVO 850» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Алкотест Драгер», в присутності двох свідків. Результат 1,50‰, номер тесту 25, чим порушив вимоги п. 2.9а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 червня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у сумі 420 грн.40 коп.
Не погодившись із оскаржуваною постановою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на оскарження постанови Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 червня 2020 року, дану постанову скасувати, а провадження у справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що результати приладу «Драгер» не могли бути визнані допустимими доказами, зокрема, що даний прилад не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1413/27858 та положень ч.2 ст.266 КУпАП унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції.
Зазначає, що після незгоди з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, він висловлював бажання прийти відповідне обстеження у закладі охорони здоров`я, отримавши відмову працівників поліції, однак дані обставини не знайшли свого відображення на відеозаписі з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського, який зупинився відразу після проходження тесту.
Вказує, що суд першої інстанції провів судове засідання без його участі та захисника, незважаючи на наявність клопотання про відкладення судового засідання, не викликав свідків події, а тому покази свідків зазначених у протоколі не могли бути визнані у якості належних та допустимих доказів його вини. 
Одночасно зазначає, що обґрунтовуючи рішення про доведеність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, суддя місцевого суду, як на докази, посилався також і на протокол про адміністративне правопорушення, який за своєю суттю є процесуальним документом та не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисника Євтушенка М.П. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП. 
Як вбачається з матеріалів справи, 04.06.2020 ОСОБА_1 не був присутній у судовому засіданні місцевого суду під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, копію оскаржуваної постанови отримав у районному суді 16.07.2020, тоді як апеляційна скарга ним подана 27.07.2020, з чого слідує, що апелянтом не пропущений строк на апеляційне оскарження постанови місцевого суду.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 344246 від 03.05.2020, згідно якого, ОСОБА_1 03.05.2020 о 03 год. 57 хв. у м.Черкаси по вул.Сумгаїтській, 39, керував автомобілем «VOLVO 850» д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу «Алкотест Драгер», в присутності двох свідків. Результат 1,50 ‰, номер тесту 25, чим порушив вимоги п. 2.9а) Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- роздруківки з приладу «Драгер» від 03.05.2020, згідно якої результат тесту: 1,50 ‰;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мови та який проведено за допомогою приладу «Драгер 0267», результат огляду на стан сп`яніння – позитивний 1,50 ‰, в присутності двох свідків;
- пояснень від 03.05.2020, отриманих від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких, водій ОСОБА_1 погодився у встановленому законом порядку, пройти перевірку для визначення стану алкогольного сп`яніння із застосуванням приладу «Drager» № 0267, результат тесту показав – 1,50 ‰;
- рапорту інспектора взводу 2 роти 3 БУПП в Черкаській області про те, що 05.03.2020 близько 03 год. 57 хв. по вул.Сумгаїтська в м.Черкаси було зупинено автомобіль «VOLVO 850» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 при спілкуванні з яким, у нього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у присутності двох свідків було проведено його огляд на стан сп`яніння на приладі «Драгер», результат якого - 1.50 ‰, в зв`язку із чим було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі про те, що результати приладу «Драгер» не могли бути визнані допустимими доказами, зокрема, що даний прилад не є спеціальним технічним засобом, дозволеним до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, та є несертифікованим приладом, що відповідно до вимог Інструкції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1413/27858 та положень ч.2 ст.266 КУпАП унеможливлювало використання цього приладу працівниками поліції.
Вважаю дані доводи апелянта такими, що не підлягають до задоволення, оскільки вони гуртуються на хибному тлумаченні положень матеріального та процесуального закону та які спростовуються матеріалами справи, в яких відсутні будь-які дані про те, що ОСОБА_4 будучи фактично незгідним з результатами проведеного йому огляду поліцейським, подавав зауваження щодо змісту протоколу, з яким він фактично незгідний, як передбачено ст.256 КУпАП. 
В зв`язку з відсутністю зазначених зауважень щодо змісту протоколу, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення доводи апелянта про те, що після незгоди з результатами проведеного огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки, він висловлював бажання прийти відповідне обстеження у закладі охорони здоров`я, отримавши відмову працівників поліції, однак дані обставини не знайшли свого відображення на відеозаписі з нагрудного портативного відеореєстратора поліцейського, який зупинився відразу після проходження тесту.
Крім того, відповідно до вимог ст.40 «Про Національну поліцію», застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є правом працівників поліції, а не їх обов`язком. 
Неспроможними є доводи апелянта ОСОБА_1 , що протокол про адміністративне правопорушення не може бути доказом у справі про адміністративне правопорушення та свідчити про доведеність його вини у вчиненні даного адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до положень ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що місцевим судом не було викликано свідків події, а тому покази свідків зазначених у протоколі не могли бути визнані у якості належних та допустимих доказів його вини, є безпідставними, оскільки у відповідності до вимог ст.272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню по даній справі. З чого слідує, що виклик свідків є правом суду, а не його обов`язком.
Крім того, із наявних у матеріалах справи пояснень свідків вбачається, що вони містять всю необхідну для суду інформацію, яка підлягала встановленню по даній справі. 
Також не можуть слугувати підставою для скасування законного рішення місцевого суду доводи апелянта, що суд першої інстанції провів судове засідання без його участі та його захисника.
Крім того, з метою поновлення ОСОБА_1 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи останнього та його захисника, на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Соснівського районного суду м.Черкаси від 04.06.2020 щодо ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Соснівського районного суду м.Черкаси від 04 червня 2020 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 , – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба