ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/676/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 липня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року (місце ухвалення: місто Черкаси, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування пункту 45 протоколу № 124 від 27.09.2019 р. засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»; зобов`язання прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р., як інваліду 1 групи з 22.08.2019 р., інвалідність якого настала внаслідок поранення, травми, захворювань, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує посиланням на ст. 58 Конституції україни та зазначає, що на момент встановлення йому первинної групи інвалідності обмежень у часі щодо звернення з заявою після звільнення зі служби законодавство не передбачало.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли відзиви, зареєстровані 18.06.2020 р. за вх. № 25054 та № 25084, у яких відповідач та третя особа зауважують, що питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2 групи інвалідності, встановленої 10.07.2006 р. були врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2007 р. № 284 та ч. 1 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, яка діяла станом на цю дату).
Натомість, особи, що подали відзиви, посилаються на положення ч. 8 ст. 163 Закону            № 2011, у відповідності до якого особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Таким чином, відповідач і третя особа вважають, що судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачу первинно була встановлена друга група інвалідності 27.07.2006 р. Отже позивач набув право на одноразову грошову допомогу на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 № 284, однак протягом трьох років за призначенням не звертався, тому втратив право на її призначення відповідно до ч. 8 ст. 163 Закону № 2011.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів зважає на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 10.11.1964 р. по 15.12.1990 р. проходив військову службу в Збройних силах СРСР, з них з 28.12.1979 р. по 04.09.1981 р. – в діючій армії в Демократичній Республіці Афганістан.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 5ЧК                 № 084439 від 27.07.2006 р. позивачу з 10.07.2006 р. встановлено 2 групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
Згідно витягу з протоколу № 2138 від 01.08.2019 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 463575 від 22.08.2019 р. позивачу з 24.06.2019 р. встановлено 1 групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
09.09.2019 р. позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку з інвалідністю, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії. 
До заяви позивачем було додано: копії сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера; копію первинної довідки МСЕК серії 5ЧК № 084439 від 27.07.2006 р.; копію повторної довідки МСЕК серії 12 ААБ № 463575 від 22.08.2019 р.; копію витягу з протоколу засідання ЦВЛК; копію військового квитка; довідку про проходження військової служби; копію витягів з наказів про виключення зі списків особового складу.
За результатами розгляду поданих позивачем заяви та документів комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, оформлене протоколом № 124 від 27.09.2019 р. (пункт 45), про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги з наступних підстав: позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» № 3597-ІV від 04.04.2006 р., яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність йому встановлена до 01.01.2014 р., тобто до набуття чинності новою редакцією статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; зміна група інвалідності у позивача відбулась у понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів встановила таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (далі – Закон № 2232, в редакції, яка була чинною на час звернення позивача за отриманням допомоги) встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до частини дев`ятої статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 р. № 2011-XII ( далі – Закон           № 2011, в редакції, яка була чинною на час звернення позивача за отриманням допомоги) порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 162 та пункту 9 статті 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).
Пунктом 2 вказаної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:
- допомога, що була призначена, виплачується відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від                               21 листопада 2007 р. № 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., № 89, ст. 3255);
- допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Отже, на час подання позивачем заяви про виплату одноразової грошової допомоги було визначено, що моментом виникнення права є дата встановлення інвалідності, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає законодавство, яке діяло на момент первинного встановлення позивачу
Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 09.07.2020 р. (справа № 806/882/18).
З огляду на наведене, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача в частині необхідності застосування до спірних правовідносин положень нормативно-правових актів, що діяли на час звільнення позивача зі служби, а не на час встановлення інвалідності первинно.
У відповідності до ч. 3 ст. 41 Закону 2232 (в редакції, що була чинною станом на 10.07.2006 р. – дату первинного встановлення позивачеві інвалідності) у разі каліцтва, заподіяного військовослужбовцю під час виконання службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі від трирічного до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України, і призначається пенсія по інвалідності.
З наведеної норми вбачається, що чинним законодавством на момент встановлення інвалідності у 2006 році вже було визначено спірний вид допомоги.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань соціального захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і деяких інших осіб» № 328 від 3 листопада 2006 року,   статтю 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»   викладено в новій редакції (діяла з 1 січня 2007 року до 1 січня 2014 року), та частиною 2 якої було передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Урядом було прийнято Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. № 284 (далі – Порядок № 284).
Згідно п. 2 ч. 2 вказаного Порядку грошова допомога виплачується військовослужбовцям (у разі настання інвалідності в період проходження військової служби) та особам, звільненим з військової служби (у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з військової служби чи внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби), у розмірі: 
- 48-місячного грошового забезпечення - інвалідам I групи; 
- 42-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи; 
- 36-місячного грошового забезпечення - інвалідам III групи. 
У відповідності до абз. 2 ч. 3 Порядку № 284 у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання грошової допомоги у більшому розмірі, її виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Як свідчать зазначені норми, станом на 10.07.2006 р. чинним законодавством не визначався строк, який обмежував позивача у праві звернення з заявою про виплату одноразової грошової допомоги.
Більше того, зважаючи на колізійність вищепроцитованих норм та неврегульованість остаточно спірного питання у період з 10.07.2006 р. до 05.03.2007 р. (дата набрання чинності Порядком № 284), на думку колегії суддів, позивач отримав можливість реалізувати своє право на отримання ОГД лише після вказаного періоду.
В той же час, ця обставина не впливає на хибність висновків суду першої інстанції щодо затосування до спірних правовідносин положень ч. 8 ст. 163 Закону №2011 (у редакції, що набула чинності на підставі Закону № 5040-VI від 04.07.2012 р. з 01.01.2014 р.) та відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем трирічного строку з дати встановлення інвалідності.
Аналогічно, такий висновок колегії суддів стосується і доводів відповідача щодо зміни групи інвалідності заявника понад дворічний термін з дати встановлення інвалідності первинно.
В той же час, за висновками, викладеними вище, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги на підставі п. 2 Постанови № 975, тобто за законодавством, що діяло на дату встановлення інвалідності.
Так з 10.07.2006 р. позивачу встановлено другу групу інвалідності, а з 24.06.2019 р. - першу.
Відтак, попри доводи апелянта, до спірних правовідносин слід застосувати положення п. 2 ч. 2  Порядку № 284 в питанні розміру ОГД станом на дату первинного встановлення інвалідності. Відповідно, за цим законодавством слід урегульовувати і питання розміру ОГД у разі зміни групи інвалідності.
З огляду на наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, шляхом застосування до спірних правовідносин пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975, що визначає застосування умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги до осіб, право на одноразову грошову допомогу у яких виникло до набрання чинності Порядком № 975.
З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги є такими, що частково спростовують позицію суду першої інстанції, а в іншій частині відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування. 
У відповідності до ст. 139 КАС України відсутні підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат.
У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Керуючись ст. ст.   139, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункту 45 протоколу № 124 від 27 вересня 2019 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби в частині відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».
Зобов`язати Міністерство оборони України (ЄДРПОУ 0034022, місцезнаходження: 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6)  прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) одноразової грошової допомоги із застосуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25 грудня 2013 року № 975.
В іншій частині апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                         В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А. Б. Парінов	
(Повний текст постанови складено 16.07.2020 р.)