ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2020 року м. Харків
Справа № 640/18509/15-ц
Провадження № 22-ц/818/3165/20 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
секретаря   Каплоух Н.Б.,
Учасники справи :
Позивач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
Відповідачі:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові 
апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк» Приват Банк» на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року, ухвалене суддею Ніколаєнко І.В.,
у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання положень договору недійсним, 
в с т а н о в и в :
У жовтні 2015 року позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив стягнути солідарно з відповідачів  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_2  на свою користь заборгованість у розмірі 55907,31 дол. США, що складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 10337, 86 доларов США, відсотків за період з 22.10.2012 року по 15.10.2015 року в розмірі 1749, 15 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом за період з 22.10.2012 року по 15.10.2015 року в розмірі 111, 72 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором за період з 22.10.2014 року по 15.10.2015 року в розмірі 6587, 31 гривень.
В обгрунтування позову зазначав, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3  18.05.2006 року було укладено кредитний договір № HAEEAU12180002. Відповідно до умов вказаного договору ПАТ КБ «Приват Банк» зобов`язався надати ОСОБА_3  кредит у розмірі 17180,00 дол. США на термін до 17.05.2013 р., а ОСОБА_3  зобов`язалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, відповідач повинен був надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно з кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Позивач посилається на те, що свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит в розмірі 17180,00 дол. США. В порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_3  свої зобов`язання не виконала, а саме не здійснювала погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_3  взятих на себе зобов`язань за кредитним договором станом на 15.10.2015 року за нею утворилася заборгованість в розмірі 55907,31 дол. США. Посилався на те, що в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3  за договором № HAEEAU12180002 між ПАТ КБ «Приват Банк» та  ОСОБА_2  було укладено договір поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідача  ОСОБА_2  письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № HAEEAU12180002.Також зазначав, що відповідно до п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.
У грудні 2015 року  ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання положень договору недійсним.  Відповідно до якого просив відмовити в задоволені первісного позову у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя, пункт 4.1. кредитного договору № № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 р., укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приват Банк», визнати недійсним. 
Посилався на те, що непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. У кредитному договорі строк виконання основного зобов`язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 17.05.2013 року. За таких обставин, право банку пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 17.05.2013 року протягом наступних шести місяців. Посилається на те, що у змісті кредитного договору № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 р. міститься пункт 4.1., який передбачає наступне: «При порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3. даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язується сплатити банку пеню в розмірі 1,00 % від суми простроченого платежу, але не менше ніж 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати». Таким чином, розмір неустойки - пені, встановлений у кредитному договорі № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року складає: 1%*360 днів=360% річних. В той самий час пунктом 4.2. кредитного договору встановлено, що: «У випадку невиконання банком зобов`язань по видачі кредиту згідно з п. 2.1.1. даного договору за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.7. даного договору, банк сплачує позичальникові пеню в розмірі 0,1 % від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожен день прострочення виконання даного зобов`язання (за винятком випадків, передбачених п. 2.3.6. даного договору). Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати». Таким чином, розмір неустойки - пені, встановлений для банку складає: 0,1%*360 днів = 36% річних. Посилається на те, що п. 4.1. кредитного договору є таким, що порушує права споживачів й одночасно суперечить ЦК України, а тому, просить визнати його недійсним.
Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. У задоволені зустрічного позову просила відмовити.
Відповідач за первісним позовом та третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 первісний позов не визнала, в його задоволені просила відмовити. Зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_4 первісний позов не визнав, в його задоволенні просив відмовити. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_3 задоволено.Визнано недійсним пункт 4.1 Кредитного договору № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ "Приватбанк".
Відмовляючи в задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність в нього права вимоги за кредитним договором № HAEEAU12180002 у відповідному обсязі. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 , яким було визнано недійсним пункт 4.1. кредитного договору № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року, суд першої інстанції виходив з невідповідності даного положення кредитного договору вимогам діючого цивільного законодавства, та таким, що суперечить визначеним законом принципам врегулювання договірних відносин, та містить вимоги, що суперечить інтересам відповідачки, як споживача послуг банку.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду  з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити первісний позов ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк», третя особа - ОСОБА_3 про захист прав споживачів та визнання положень договору недійсним відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини справи та не досліджено і не надано належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на ті ж обставини, що і у позовній заяві, зокрема, зазначав, що боржник грошові зобов`язання за договором не виконувала, ані на користь ПАТ КБ «Приват Банк», ані на користь Ukraine Auto- Loan Finance No1 PLC, внаслідок чого заборгованість лишається не погашеною, а отже зобов`язання ОСОБА_5 не припинено та продовжує існувати, а оскільки добровільно не виконується, то підлягає стягненню у примусовому порядку. 
Щодо задоволення зустрічного позову зазначав, що законодавством прямо не встановлено обмеження розміру неустойки для споживачів, тому суд в кожному окремому випадку має давати оцінку умовам договору. Вважає, що відсутні правові для визнання недійсним пункту 4.1 оспорюваного договору, оскільки кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним та відповідало їх внутрішній волі.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначали, що ПАТ КБ «Приват Банк» є неналежним позивачем, оскільки останнім було відступлено право вимоги за кредитним договором № HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року компанії Ukraine Auto - Loan Finance No1 PLC. Згідно діючого законодавства компанія Ukraine Auto - Loan Finance No1 PLC не є резидентом України та не має банківської та іншої ліцензії на здійснення кредитної діяльності на території України. Отже, ані ПАТ КБ «Приват Банк», ані компанія Ukraine Auto - Loan Finance No1 PLC не мали права нараховувати в розрахунку заборгованості штрафи та пені. Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 вказує, що ним 16.02.2017 року було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив суд визнати договір поруки припиненим в силу Закону. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
18.05.2006 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № HAEEAU12180002 відповідно до п. 1.1. якого банк зобов`язався надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на відкритий у філії «Розрахунковий центр» Приват Банка м. Київ, МФО 320649, поточний рахунок № НОМЕР_1 Української автомобільної корпорації на строк до 17.05.2013 р. включно у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 17180,00 дол. США на наступні цілі:купівля автомобіля Daewoo Lanos - 12280,00 дол. США, а також у розмірі 4900,00 дол. США на сплату страхових платежів у в випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,13 % від суми виданого кредиту, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11. даного договору. Періодом сплати вважався період з 20 по 25 число кожного місяця. 
18.05.2019 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № HAEEAU12180002/1 відповідно до п. 1 якого встановлено, що предметом даного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором від 18.05.2006 р. № HAEEAU12180002, згідно якого кредитор надав боржнику кредит а сумі 17180,00 дол. США, а боржник повинен виконати зобов`язання з повернення кредиту, наданого у вигляді не відновлювальної лінії, в сумі 17180,00 дол. США у строк до 17.05.2013 р. включно; сплати відсотків за користування кредитом у розмір 1,00 % відсотків за місяць у період сплати з 20 по 25 число кожного місяця; щомісячного надання грошових коштів (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 233,83 дол. США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією; сплати відсотків за користування кредитом при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту у розмірі 2,51 % відсотків за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Розраховані згідно цього договору відсотки сплачуються боржником окремо понад суми щомісячного платежу за кредитом разом із несплаченим залишком попереднього місячного платежу; сплати винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі суми 0,13 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до умов та строків, передбачених кредитним договором.
Договором встановлено, що погашення за кредитним договором здійснюється в строк 17.05.2013 р., або у строки згідно графіку погашення кредиту (додаток 1 до Кредитного договору); сплати пені в розмірі 1,00% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати. Виконання зобов`язань зі сплати відсотків, винагороди за надання фінансового інструменту та комісії за користування кредиту, а також сплати інших винагород, штрафів, пень та інших платежів, відшкодувати збитки, витрати у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.
Відповідно до п. 2 договору поруки № HAEEAU12180002/1 поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 

Приписами п. 3 договору поруки № HAEEAU12180002/1 встановлено, що поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений. 
Крім того, п.п. 4, 5, 6 договору поруки № HAEEAU12180002/1 сторони поголи, що у випадку невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.
Свої зобов`язання банк перед відповідачем виконав. 

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до повідомлення про відступлення, ЗАТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_3 26.06.2008 року про те, що він відступив свої права вимоги за вищевказаним кредитним договором (№HAEEAU12180002) Компанії ЮАЛ («Юкрейн Авто Лоун Файненс № 1 пі-ел-сі» («Ukraine Auto Loan Finance № 1 plc») [Пелліпар Хаус, 1-й поверх, Клоук Лейн 9, Лондон ЕС4R 2RU, Великобританія (Pillar House, 1st Floor, 9 Cloack Lane, London EC4R 2RU, United Kingdom]. Внаслідок такого відступлення, Компанія ЮАЛ отримала та на сьогодні має (1) всі права вимоги щодо повернення кредиту і сплати процентів та інших сум за кредитним договором, (2) всі права заставодержателя за відповідним договором застави рухомого майна, вказаним вище, і (3) всі права, що належать заставодержателю за українським законодавства щодо страхового відшкодування, що підлягає сплаті за договором (-ами) страхування автомобіля, що є предметом застави за Договором застави рухомого майна, включаючи вищезазначений Договір страхування наземного транспорту.
Зазначено про те, що відступлення права вимоги відбулось згідно з п. 2.3.10. Кредитного договору у звичайному процесі діяльності та у межах визначених законом прав ПриватБанку з метою розвитку його системи споживчого кредитування, і не призводить до жодної зміни обсягу прав і зобов`язань ані позичальника, ані страховика за кредитними документами. Зокрема, розмір платежів Позичальника залишається таким, як визначений кредитними документами (т. 2 а.с.111).

Відповідно до копії договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року, укладеного між «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі» (Ukraine Mortgage Loan Finance № 1 PLC), ПАТ КБ «Приват Банк» та «ТМФ Трасті Лімітед» (TMF TRUSTEE LIMITED) вбачається, що продавець за цим договором погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи (п. 2.1.) договору. Сторони цим домовляються, що відповідні основі іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів (п. 2.2.).
     
В додатку №1 «Перелік активів» за № 178 зазначено актив - договір № HAEEAU12180002, боржник ОСОБА_3 .
Пунктом 2.3. вказаного договору сторони погодили, що продавець та покупець цим погоджуються, відповідно до ст. 656 ЦК України, що до цього договору застосовуються положення Цивліьного кодексу України, що регулюють операції купівлі-продажу прав вимоги (відповідно, положення про відступлення прав вимоги), за винятком випадків, коли інше недвозначно передбачено в цьому договорі.
Відповідно до копії договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року, укладеного між «Юкрейн Мортгейдж Лоун Файненс №1 Пі-Ел-Сі» (Ukraine Mortgage Loan Finance № 1 PLC), ПАТ КБ «Приват Банк» та «ТМФ Трасті Лімітед» (TMF TRUSTEE LIMITED) вбачається, що продавець за цим договором погоджується продати, а покупець цим погоджується купити відповідні основні іпотечні активи (п. 2.1.) договору. Сторони цим домовляються, що відповідні основі іпотечні активи продаються відповідно до переліку активів (п.2.2.).
Згідно ч. 3,4,5 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
ПАТ КБ "Приват Банк" у своєму зверненні на ім"я ОСОБА_3 від 05.10.2018 року, повідомляв що за кредитним договором №HAEEAU12180002 від 18.05.2006 року відступлення права вимоги до Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнанс № 1 Пі-Ел-Сі (попередня назва Юкрейн Авто Лоун Файненс № 1 пі-ел-сі ("Ukraine Auto Loan Finance №/1 plc") не здійснювалось.
Крім того банк зазначав, що 14.04.2016 року між Юкрейн Мортгейдж Лоун Файнанс № 1 Пі-Ел-Сі (попередня назва Юкрейн Авто Лоун Файненс № 1 пі-ел-сі ("Ukraine Auto Loan Finance №/1 plc") та позивачем був укладений договір зворотнього викупу (відступлення) прав вимоги, згідно якого право вимоги було повернуто до Банку (т. 2 а.с. 126-127).
 Зі змісту договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року та додатку №1 «Перелік активів» до нього, не можливо встановити, яким саме є предмет відступлення права вимоги за кредитним договором № HAEEAU12180002.
Також встановлено, що договір та додаток №1 «Перелік активів» не містять розрахунку заборгованості, яка виникла за боржником ОСОБА_3 .
Крім того згідно п. 3.1 договору викупу (відступлення) прав вимоги від 14.04.2016 року сторони погодили, що у зв`язку з купівлею-продажем відповідних іпотечних активів покупець сплачує продавцю ціну викупу шляхом зарахування таких сум у доларах США на рахунок емітента у дату розрахунку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Приписами ч. 1 ст. 516 ЦК України закріплено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, відповідно до приписів ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки доказів на підтвердження предмету відступлення права вимоги належного розрахунку та сплати відповідних коштів в рахунок набутих прав вимоги, матеріали справи не містять, та таких не було надано суду апеляційної інстанції, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено наявності у нього права вимоги за кредитним договором № HAEEAU12180002 у відповідному обсязі і підстав для задоволення позову немає.
Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують, а лише зводяться до незгоди з ухваленим рішенням суду.
Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Приват Банк» третя особа - ОСОБА_3  про захист прав споживачів та визнання положень договору недійсним, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Нормами цивільного законодавства передбачено як визнання правочину недійсним в цілому, так і визнання недійсним окремих його положень, а також передбачено можливість визнання правочину недійсним в цілому, якщо недійсність окремих його положень тягне за собою недійсність інших його частин і недійсність правочину в цілому.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.
Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.
Для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.
Несправедливими згідно з частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).
Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом ОСОБА_2 посилався на те, що банком було надано споживчий кредит, проте умови кредитного договору зокрема щодо розміру пені за сплату суми простроченого платежу відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» є несправедливими, та такими, що суперечать принципу добросовісності договірних прав та обовязків на шкоду споживача.
У даному випадку, на думку колегії суддів, відсутні правові підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 та визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору № HAEEAU12180002від 18.05.2006 року укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приват Банк», оскільки позивач за зустрічним позовом не є споживачем послуг та стороною договору про надання споживчого кредиту.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.
Отже, враховуючи, що судом першої інстанції без достатніх правових підстав задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту 4.1 кредитного договору щодо сплати ОСОБА_3 як споживачем послуг 1,00 % пені за кожен день прострочення виконання зобовязань за споживчим кредитуванням, судове рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь банку сплачений судовий збір у сумі 487,20 гривень.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 372, 376,  381-384, 387 ЦПК України, суд,- 
п о с т а н о в и в: 
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк» Приват Банк»-задовольнити частково.
Рішення  Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2020 року в частині задоволення зустрічного позову скасувати і в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_1 про захист прав споживачів та визнання положень договору недійсним, - відмовити.
Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий С.С. Кругова
Судді О.В. Маміна 
Н.П. Пилипчук
повний текст постанови
складено 03 серпня 2020 року