ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1977/20 Справа № 199/7520/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2020 року        Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                       суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
розглянувши у спрощеному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за поданням державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Юлії Олександрівни про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, стягувач:  ОСОБА_1 , боржник:  ОСОБА_2 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року у задоволенні заяви державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кравченко Юлії Олександрівни про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно, стягувач: ОСОБА_1 , боржник: ОСОБА_2 — відмовлено (а.с.19-21).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду 1 інстанції обставинам справи, просить ухвалу скасувати та постановити нову про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2017 у справі № 199/7520/15-ц, в рамках виконавчого провадження № 59811748, право власності на яке не зареєстроване в установленому законом порядку. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористались.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви державного виконавця, суд 1 інстанції посилався на те, що надання дозволу на звернення стягнення на нерухоме майно не зареєстрованого на праві власності за боржником, не відповідає положенням ст. 50 Закону України “Про виконавче провадження”, оскільки державним виконавцем не здійснено реалізацію іншого нерухомого майна.

З такими висновками суду 1 інстанції, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.
Частиною 10 статті 440 ЦПК України, визначено, що питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Згідно пункту 1 частини 2 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Порядок звернення стягнення на нерухоме майно боржника державним виконавцем визначено розділом VII «Порядок звернення стягнення на майно боржника» Закону України «Про виконавче провадження».
Так, відповідно до статей 48, 50, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» в разі відсутності в боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.
Зокрема, відповідно до статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику. У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
Згідно з абзацом 2 частини 4 статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Судом 1 інстанції вірно встановлено, що згідно рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська по справі № 199/7520/15-ц від 03.07.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію частини спільних грошових коштів подружжя в розмірі 603520,0 гри. 
Старшим державним виконавцем 15.08.2019 року було відкрито виконавче провадження, постанова про відкриття направлялась сторонам рекомендованим листом з повідомлення (а.с.6 зворот).
Постановою державного виконавця від 15.08.2019 р. накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.7 зворот).
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 на прав приватної власності належить гараж, який знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 27,7 кв.м. (а.с.11,12-14). 

Досліджуючи обставини справи та наведені правові норми у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні подання державного виконавця, оскільки надання дозволу судом на звернення стягнення на 1/2 частину квартири право власності на яку боржником в установленому законом порядку не зареєстровано суперечить вимогам ст.50 Закону України “Про виконавче провадження”, якою встановлена черговість звернення стягнення на майно. Зокрема зазначено, що в останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Оскільки боржнику на праві власності належить гараж, а державним виконавцем не вчинено дій спрямованих на реалізацію гаражу, суд вірно відмовив у задоволенні подання державного виконавця.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, є непереконливими, такими що не спростовують висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалу Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року слід залишити без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

Керуючись ст. ст. 259, 367,368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.

Ухвалу  Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 листопада 2019 року — залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: