Справа № 161/4251/20  Провадження №33/802/465/20 	Головуючий у 1 інстанції:Пахолюк А. М. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2020 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду - Подолюк В.А. з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника Єлова В.А. розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Єлова В.А. на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року,
В С Т А Н О В И В
Вказаною постановою судді  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп.
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 березня 2020 року о 23 год. 00 хв., в с. Струмівка по вул. Рівненській, керував транспортним засобом «KIA Optima», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху. Огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку проводився у лікаря нарколога за адресою: м. Луцьк, вул. Карбишева, 1,2.
Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 та його захисник Єлов В.А. оскаржують його з мотивів незаконності, неповноти судового розгляду. Вважають рішення місцевого суду необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Вважають, що місцевим судом порушено основоположне право ОСОБА_1 на захист. Вказують, що працівники поліції порушено процедуру огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 . 
Просять постанову судді місцевого суду скасувати, провадження у справі закрити.
Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення апелянтів, які просили апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав в повному обсязі, суддя приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Даних вимог закону при винесенні постанови місцевим судом дотримано.
Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доводиться зібраними матеріалами справи, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №228302 від 12.03.2020 року (а.с. 1), висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2020 року, в якому встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а.с.3), направленням на огляду водія транспортного засобу від 12.03.2020 року №529 (а.с.41), актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2020 року №529 (а.с.42).
Доводи апелянтів викладені в апеляційній скарзі про порушення права на захист щодо ОСОБА_1 не заслуговують на увагу, оскільки під час розгляду місцевим судом справи про адміністративне правопорушення щодо останнього був присутній його захисник Єлов В.А. та у силу своїх професійних обов`язків покладених на нього згідно ордеру серії ВЛ № 000054100 (а.с.9) здійснював належний захист свого довірителя, враховуючи вищезазначене апеляційний суд погоджується з доводами, які викладені в постанові судді щодо можливості розгляду справи за відсутності ОСОБА_1 та вважає, що право на захист особи, яка притягується до адміністративної відповідальності було належним чином забезпечено та не порушено.
Посилання ОСОБА_1 і його захисника, викладені в апеляційній скарзі, стосовно порушення працівниками поліції процедури огляду на стан алкогольного сп`яніння, апеляційним судом не беруться до уваги, оскільки останній проходив такий огляд в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей Волинської обласної ради» (а.с.3).
Вимоги апеляційної скарги про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням вимог ст. 254 КУпАП, на думку апеляційного суду, не заслуговують на увагу та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення, в якому ОСОБА_1 власноручно поставив підпис, зауваження до протоколу відсутні (а.с.1).
Доводи апелянтів, викладені в апеляційній скарзі про ненадання доказів КП «Волинський медичний центр терапії залежностей Волинської обласної ради» тематичного вдосконалення лікаря ОСОБА_3 за відповідною програмою, спростовуються матеріалами справи, а саме листом КП «Волинський медичний центр терапії залежностей Волинської обласної ради» від 28.05.2020 року з доданою копією посвідчення про проходження передатестаційного циклу в Харківській медичній академії післядипломної освіти лікаря-нарколога ОСОБА_3 (а.с.40, 43).
Посилання сторони захисту при апеляційному розгляді справи щодо порушення права на захист його довірителя під час розгляду справи місцевим судом 10.06.2020 року не впливають на правильність та законність судового рішення, оскільки захист інтересів особи, яка притягується до адміністративної відповідальності здійснювався професійним захисником з врахуванням зібраних та досліджених доказів згідно вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП. 
08.07.2020 року захисник Єлов В.А. подав до суду клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 на підставі п.6 ст.247 КУпАП у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
Апеляційний суд відмовляє у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки воно побудоване на власнову тлумаченні зазначеної норми. 
Так, з 01 липня 2020 року у відповідності до ЗУ №2617-VIII від 22.11.2019 (дата набрання чинності-01.07.2020), статтю 130 КУпАП змінено та передбачена відповідальність за керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, ті самі дії, вчинені повторно,- караються штрафом у розмірі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від двох до трьох років"; ЗУ№2617-VIII від 22.11.2019.
Одночасно, в Кримінальний кодекс України введена стаття 286-1, частина перша якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування.
За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 8 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
Як наголосив КСУ, суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 19 квітня 2000 року № 6-рп/2000 у справі про зворотну дію кримінального закону в часі).
Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Загальна декларація прав людини (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.) встановлює: „Ніхто не може бути засудженим за злочин на підставі скоєння якого-небудь діяння або за бездіяльність, які під час їх скоєння не становили злочину за національними законами чи за міжнародним правом. Не може також накладатися покарання, більш тяжке, ніж те, яке могло бути застосоване у той час, коли злочин було скоєно (пункт 2 статті 11).
Як встановлено, ОСОБА_1 вчинив дане адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП, 12 березня 2020 року тобто під час дії попередньої редакції Закону (КУпАП), яка передбачає більш м`який вид відповідальності.
Таким чином, оскільки Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року була посилена відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, зазначений закон не має зворотної дії в часу і до діянь ОСОБА_1 підлягає застосуванню закон в редакції, чинній на час вчинення таких діянь, тобто в редакції Закону України № 1446-VIII від 07 липня 2016 року.
Крім того, 02 липня 2020 року Президентом України підписано закон №720-ІХ від 17 червня 2020 року, який скасовує зміни до КУпАП, які були внесені на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», та опубліковано 03 липня 2020 року у газеті «Голос України».
Аналізуючи всі зібрані і досліджені у справі докази, яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку відповідно до вимог ст.ст.251, 252 КУпАП, приходжу до висновку про доведеність наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 цього Кодексу та законність і обґрунтованість постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10.06.2020 року.
Відповідно до вимог ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Згідно з ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення суд першої інстанції, відповідно до даних вимог Закону, врахував характер вчиненого правопорушення, дані про особу ОСОБА_1 , ступінь його вини та інші обставини, обравши безальтернативне стягнення, передбачене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. 
Підстав для скасування постанови судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не знаходить.
На підставі викладеного, керуючись статтею 294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його захисника Єлова В.А. залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2020 року стосовно  ОСОБА_1  - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя Волинського апеляційного суду                          В.А.Подолюк