ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2020 року 
м. Київ
справа № 805/2910/17-а
адміністративне провадження № К/9901/3139/17
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л.,  Рибачука А.І., 
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" до Донецького міського відділення у Ворошиловському районі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Донецького міського відділення у Ворошиловському районі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року (в складі головуючого судді Галатіної О.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року (в складі колегії суддів: головуючого судді - Ханової Р.Ф., суддів: Василенко Л.А., Гайдара А.В.) у справі №805/2910/17-а, 
УСТАНОВИВ:
В серпні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (далі - ТОВ "ЛЕМТРАНС", позивач) звернулося до суду з позовом до Донецького міського відділення у Ворошиловському районі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області (замінено відповідача ухвалою суду від 30.08.2017; далі Фонд, відповідач), в якому просило: 
- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо неприйняття до розгляду (повернення) заяви розрахунку щодо надання фінансування матеріального забезпечення найманих працівників на загальну суму 84152,40 грн;
- зобов`язати відповідача прийняти до розгляду заяву-розрахунок на суму          84152,40 грн та розглянути заяву відповідно до приписів Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV та Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 22.12.2010 № 26.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від   07 листопада 2017 року, позов задоволено.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди не врахували, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням позивача є м. Донецьк, яке віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, суди не врахували, що з метою реалізації норм постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" керівником робочої групи виконавчої дирекції Фонду затверджено План заходів, згідно з яким передбачено припинення прийняття робочими органами відділення Фонду, які знаходяться на контрольованій території, заяв-розрахунків страхувальників, які зареєстровані на тимчасово неконтрольованій території.  
Позивач правом на подання заперечення чи відзиву на касаційну скаргу відповідача не скористався. 
У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами     норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами встановлено, що ТОВ «ЛЕМТРАНС» зареєстроване в якості юридичної особи (код ЄДРПОУ 30600592, місце розташування: 83086, м. Донецька, вул. Артема, 7), про що свідчить Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Серії А00 №301273.
Позивачем для здійснення виплати матеріального забезпечення застрахованим особам - найманим працівникам, передбаченого Законом № 1105-XIV була подана за місцем обліку до Центральної міжрайонної виконавчої дирекції в м. Донецьку Донецького обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності заява-розрахунок на суму 84 152,40 грн, отримана відповідачем - 27.01.2016, повторно 25.04.2016, 11.07.2016, 20.10.2016, 18.01.2017, а також направлено відповідачу - 20.04.2017 та 14.07.2017. Проте,  до розгляду вказана заява-розрахунок прийнята не була, а була повернута на адресу ТОВ «ЛЕМТРАНС» з посиланням на те, що ТОВ «ЛЕМТРАНС» зареєстровано у місті Донецьку, яке включено до переліку населених пунктів, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження.
Згідно з довідкою Публічного акціонерного товариства "ПУМБ" від 12.11.2015 №КНО-52.4/905 у ТОВ «ЛЕМТРАНС» є поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 .
Відповідно до витягу з ЄДРПОУ ТОВ «ЛЕМТРАНС» зареєстроване в зоні проведення антитерористичної операції. Однак має структурні підрозділи Вагонне депо Волноваха Дніпропетровської філії ТОВ «ЛЕМТРАНС» (місцезнаходження: Донецька обл.,                м. Волноваха, вул. Шевченко, буд. 2), Вагонне депо Дніпродзержинськ Дніпропетровської філії ТОВ «ЛЕМТРАНС» (місцезнаходження: Україна, Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, вул. Енергетиків, буд. 28Б), які знаходились та знаходяться на підконтрольній Україні території і які на даний час входять до складу Дніпропетровської філії ТОВ «ЛЕМТРАНС» (місцезнаходження: Україна, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. К. Маркса, буд. 77), що також знаходиться та здійснює свою господарську діяльність на підконтрольній території України.
На вимогу суду апеляційної інстанції позивач надавав звіти щодо сплати єдиного внеску за всі звітні місячні періоди 2015 року та докази їх сплати на рахунки Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.
Спірним питанням у даній справі є правомірність бездіяльності відповідача щодо неприйняття до розгляду (повернення) заяви-розрахунку для надання фінансування для матеріального забезпечення найманих працівників на загальну суму         84152,40 грн.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що хоч позивач і зареєстрований на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (м. Донецьк) та відповідно до вищенаведених положень видатки з бюджету фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування можуть здійснюватися лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади або у випадку реєстрації позивача на території, підконтрольній українській владі, проте, з метою забезпечення права громадян на матеріальне забезпечення та соціальні послуги по страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, враховуючи виконання позивачем всіх зобов`язань, зокрема, сплату страхового внеску, пріоритет Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» над підзаконним нормативно-правовим актом, а також відкритий поточний рахунок зі спеціальним режимом використання у ПАТ "ПУМБ", підстави для неприйняття до розгляду (повернення) заяви розрахунку для надання фінансування для матеріального забезпечення найманих працівників на загальну суму 84152,40 грн відсутні.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №1105-XIV) та Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 22.12.2010 № 26 (далі - Порядок № 26).
Статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи соціального страхування, серед яких, зокрема, обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом, а також принцип відповідальності роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1105-XIV Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Відповідно до частин першої, третьої статті 8 Закону №1105-XIV виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду.
Пунктом 1.1 Положення про відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 13, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 26.06.2001 (далі - Положення №13) передбачено, що відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в Автономній Республіці Крим, областях та містах Києві і Севастополі (далі - відділення Фонду) та його робочі органи створюються відповідно до пункту 5 статті 10 Закону України від 18.01.2001 №2240-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням» (далі - Закон № 2240-III). Абзацом 3 пункту 1.4 Положення № 13 встановлено, що робочі органи відділень Фонду у районах та містах республіканського /Автономної Республіки Крим/ та обласного значення входять до структури органів Фонду.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону, а згідно пункту 1 частини другої статті 9 Закону № 1105-XIV - здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном.
Пунктом 1 частини другої статті 10 Закону № 1105-XVI визначено, що Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.
Згідно з частиною першою статті 19 зазначеного Закону право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до пункту 2 частиною першою статті 16 зазначеного Закону застраховані особи мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом.
Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1105-XVI встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 1 та 2 пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1105-XVI до завершення заходів, пов`язаних з утворенням Фонду соціального страхування України та робочих органів його виконавчої дирекції виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції відповідні виконавчі дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України та Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та їх робочі органи.
Згідно з частиною першою статті 34 Закону №1105-XVI фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.
Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.
Аналогічна права норма також закріплена у пункті 2 Порядку №26.
До того ж, пунктами 5, 6 вищезазначеного Порядку встановлено, що для отримання коштів Фонду для виплати матеріального забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування (для зареєстрованих після 01 січня 2011 року) із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства. Заява-розрахунок готується у двох примірниках, один з яких разом із наданими застрахованими особами документами, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення, зберігається у страхувальника, а другий подається до робочого органу Фонду.
Враховуючи зазначене правове регулювання, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судами попередніх інстанцій, що повертаючи позивачу заяву-розрахунок без виконання, відповідач діяв неправомірно.
Крім того, Верховний Суд звертає увагу на таке.
Розпорядженням № 1085-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого, зокрема, входять: м. Донецьк, м. Харцизьк, м. Горлівка, м. Макіївка Донецької області.
Відповідно до пункту 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №595 від 07.11.2014 "Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей" у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), видатки з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюються лише після повернення згаданої території під контроль органів державної влади.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.01.2015 у справі №826/18826/14, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 та ухвалою Вищого адміністративного суду від 16.10.2015, визнано незаконним та нечинним з моменту прийняття пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595.
Постановою Кабінету Міністрів України від 08.04.2015 № 239 у Тимчасовому порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей в абзацом 1 пункту 2 виключені слова «або здійснюють не в повному обсязі».
Отже, порядок фінансування Фондом страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам врегульований спеціальним законодавством, а саме - Законом №1105-XIV, а також Порядком №26, якими регламентовано, що при опрацюванні заяви-розрахунку робочі органи Фонду перевіряють правильність заповнення реквізитів, наявність даних про страхувальника в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, дані про сплату ним єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Проте, Законом №1105-XIV та Порядком №26 робочим органам Фонду не надано повноважень щодо неприйняття або повернення заяв-розрахунків страхувальників з підстав знаходження (реєстрації) страхувальників-роботодавців у населених пунктах Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом у постанові від 27 листопада 2019 року у справі №805/5090/15-а.
Водночас відповідно до частини другої статті 34 Закону № 1105-XIV страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках, у порядку, встановленому Національним Банком України.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «ЛЕМТРАНС» має поточний рахунок зі спеціальним режимом використання № НОМЕР_1 у Публічному акціонерному товаристві "ПУМБ".
За встановлених обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.
Відповідно до   статті 350 КАС України   (в редакції до набрання чинності змінами, внесеними   Законом України від 15.01.2020 № 460-IX) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями   345,   349,   350,   355,   356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Донецького міського відділення у Ворошиловському районі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Донецькій області залишити без задоволення.
Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий                    А. Ю. Бучик

Судді:                    Л. Л. Мороз 

          А. І. Рибачук