Справа  №752/3955/17                                                 Головуючий в суді І інстанції - Рудик І.В.
Провадження  №33/824/507/2020                                                           Доповідач - Габрієль В.О.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП 

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
22 червня 2020 року                                                                                            м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Габрієля В.О., із участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Дубчак Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, - 
 
В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 квітня 2017 року
 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір в розмірі 320 гривень.
 
Відповідно до постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 14.02.2017 року о 17 год. 23 хв. В м. Києві на перехресті вул. І. Федорова та вул. Грінченка, він керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медогляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
 
Не погоджуючись із вказаним рішенням  ОСОБА_1  подано апеляційну скаргу, у якій він просить поновити строк на подачу апеляційної скарги, скасувати постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Мотивуючи свої вимоги зазначає, що про постанову дізнався лише 10.12.2019 року, а отримав її 12.12.2019 року. Постанова суду першої інстанції є незаконною, оскільки викладені в ній висновки необґрунтовані та безпідставні. Обставини викладені в постанові районного суду не відповідають дійсності, оскільки він ніколи не керував автомобілем «Toyota Camry» з ознаками алкогольного сп`яніння в м. Києві, такого автомобіля у нього у власності чи користуванні не було. Крім того, ні суд, ні патрульні належним чином не ідентифікували особу, яку притягнули до відповідальності. В матеріалах справи відсутні будь-які докази (копія паспорта, посвідчення водія, відео з нагрудної камери поліцейського), що саме він, ОСОБА_1 вчинив зазначене правопорушення. Він ніколи не проживав та не проживає в м. Києві. Відповідно до матеріалів справи, посвідчення водія, на підставі якого було встановлено особу, було вилучено. Однак його посвідчення знаходиться в нього. На його думку, документи які були вилучені патрульними є підробленими.
 
Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_1 та його захисника Дубчак Л.С. на підтримку поданої апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Відповідно до ст.289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не був присутній під час ухвалення оскаржуваного рішення. Оскаржувану постанову отримав 12.12.2019 року, що підтверджується його розпискою, яка міститься в матеріалах справи. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , строк на апеляційне оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року.
 
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
У відповідності до ч.1 ст.130 КУпАП, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушень, передбачених вказаною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає у керуванням транспортними засобами особами в стані сп`яніння, передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані сп`яніння, так само ухилення осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння. 
Суб`єктивна сторона характеризується наявністю прямого умислу.
Суб`єктом правопорушень, є водії транспортних засобів.
Відповідно до п.1.10 ПДР водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі.
Як вбачається з матеріалів справи, протокол серії БР №120084 від 15.02.2017 року було складено щодо ОСОБА_1 за те, що він 14.02.2017 року о 17 год. 23 хв. в м. Києві на перехресті вул. І. Федорова та вул. Грінченка, керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук. Від проходження медогляду у встановленому законом порядку ОСОБА_1 відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. (а.с.1).
Особу ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_2 .
Розгляд справи в суді першої інстанції було проведено у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 вину у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та пояснив, що ніколи не керував автомобілем «Toyota Camry» з ознаками алкогольного сп`яніння в м. Києві, такого автомобіля у нього у власності чи користуванні не було. Крім того, посвідчення водія серії НОМЕР_2 на даний час перебуває у нього та ніколи працівниками поліції не вилучалось. Відтак, адміністративного правопорушення за яким складено протокол він не вчиняв. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що він звернувся до правоохоронних органів з приводу підробки посвідчення водія, виданого на його ім`я.  
На підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції було надано копія посвідчення водія серії НОМЕР_2 та екзаменаційна картка водія від 10.06.2008 року з його фотокарткою, відповідно до якої ним за результатами складення іспитів 13.06.2008 року було видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 з категоріями В та С. Також суду апеляційної інстанції було пред`явлено оригінал вказаного посвідчення водія.
З листа РСЦ МВС в Житомирській області №34/6-430 від 26.02.2020 року вбачається, що згідно з базою даних підсистем НАІС Єдиного реєстру МВС, станом на 25.02.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 13.06.2008 року у Житомирському ВРЕР отримав посвідчення водія серії НОМЕР_2 , категорії В та С. 
З листа РСЦ МВС в м. Києві №31/26-1283вх від 07.02.2020 року вбачається, що до суду апеляційної інстанції було надано копії матеріалів щодо позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_1 відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року, зокрема і копія посвідчення водія серії НОМЕР_2 . Однак на вказаному посвідченні зображена зовсім інша особа, а не ОСОБА_1 .
Отже, наведеними вище доказами спростовується висновок суду першої інстанції про те, що саме ОСОБА_1 14.02.2017 року о 17 год. 23 хв. В м. Києві на перехресті вул. І. Федорова та вул. Грінченка, керував автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння пальців рук та від проходження медогляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України. 
У відповідності до ст. 7 КУпАП, ст. 62 Конституції України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути притягнута до відповідальності, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Положеннями ч.1 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
З огляду на викладене, приходжу до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП не підтверджена зібраними у справі доказами, а самі докази не перевірені в повному обсязі місцевим судом та ретельно не досліджені.
Зокрема, органом, що склав протокол про адміністративне правопорушення та місцевим судом з достовірністю не встановлено особу, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтверджуються матеріалами справи про адміністративне правопорушення та вважаються апеляційним судом обґрунтованими.
Із огляду на вищезазначене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
 Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд, - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
ОСОБА_1 поновити строк на оскарження постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року щодо  ОСОБА_1  - скасувати, а провадження по справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду                                                                                 В.О.  Габрієль