УХВАЛА
 
06 серпня 2020 року
м. Київ
 
справа № 202/5528/14-ц
провадження № 61-35009св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю., Коротенка Є. В. (суддя-доповідач),             Зайцева А. Ю.,                
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання договору недійсним, витребування майна, виселення, скасування рішення про реєстрацію права власності, поновлення реєстрації та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_4 ,                   на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня   2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                   № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_4 , на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня   2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону України                від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до  08 лютого  2020 року.
 
У травні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання договору недійсним, витребування майна, виселення, скасування рішення про реєстрацію права власності, поновлення реєстрації та стягнення моральної шкоди.
 
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня        2018 року рішення місцевого суду скасовано, позов задоволено частково.
 
Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири від 09 жовтня                       2003 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого нотаріально та зареєстрованого в реєстрі за № 4416.
 
Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_3 квартиру                   АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 
 
Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .
 
В задоволенні решти позову відмовлено.
 
У касаційній скарзі поданій у червні 2018 року до Верховного Суду,                                  ОСОБА_2 , в особі представника - ОСОБА_4 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду  та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України тут і далі в редакції, що діяла на час подання касаційної скарги, що розглядається судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 червня 2018 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою в указаній справі та витребувано матеріали цивільної справи.
 
13 квітня 2020 року вказана справа передана на розгляд до Верховного Суду.
 
Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
ОСОБА_1 заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю позивача.
 
Згідно з вимогами частин першої, п`ятої, шостої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
 
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
 
Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;                     2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
 
Отже, підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
Таким чином, питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з огляду на встановлену необхідність таких пояснень.
 
Положення частин п`ятої та шостої статті 279 ЦПК України, якою врегульовано порядок розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження в суді першої інстанції, не застосовуються при касаційному розгляді, оскільки суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права та не вирішує питань доказування у справі і не встановлює обставин справи.
 
Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
 
Оскільки суд касаційної інстанції не встановив необхідності надання пояснень сторонами у справі на стадії касаційного перегляду судових рішень, то підстави для розгляду справи за участю сторін у справі у суді касаційної інстанції відсутні, а тому у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за участю позивача необхідно відмовити. 
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 279, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні за участю позивача.
 
Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання договору недійсним, витребування майна, виселення, скасування рішення про реєстрацію права власності, поновлення реєстрації та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , подану представником - ОСОБА_4 ,  на постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2018 року призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                              Є. В. Коротенко

                                                                                                    С. Ю. Бурлаков 

А. Ю. Зайцев