УХВАЛА

28 липня 2020 року 
Київ
справа №640/13564/19
адміністративне провадження №К/9901/11207/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
в порядку підготовки до касаційного розгляду справи №640/13564/19 за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення,- 
в с т а н о в и в:
Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі також - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національного банку України (далі також - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Національного банку України № 17/БТ від 18 січня 2019 року «Про накладення штрафу на Акціонерне товариство «Універсал Банк».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 адміністративний позов задоволено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 залишено без змін.
21.04.2020 у автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстрована касаційна скарга Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.12.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2020, визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя (суддя-доповідач) Стеценко С.Г., судді: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.
Ухвалою Верховного Суду від 21.05.2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 грудня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі №640/13564/19 за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до Національного банку України про визнання протиправним та скасування рішення. 
Згідно із частиною першою статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.
03.06.2020 до Верховного Суду надійшло клопотання Національного банку України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, в якому відповідач просить передати справу №640/13564/19 за касаційною скаргою Національного банку України на розгляд Великої Палати Верховного Суду, про що постановити ухвалу.
В обґрунтування зазначеного клопотання відповідач вказує, що судом апеляційної інстанції при вирішенні спору у справі №640/13564/19 застосовано висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, а саме, щодо застосування пунктів 9.20 та 9.21 глави 9 розділу ІІ Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17.08.2012 №346, викладений у постанові від 18.12.2019 у справі № 520/1636/19. Натомість, Верховний Суд у постанові від 11.03.2020 у справі № 826/12735/17 висловив протилежний до зазначеного у справі № 520/1636/19 висновок щодо застосування у спірних правовідносинах пунктів 9.20 та 9.21 глави 9 розділу ІІ Положення № 346 та визнав правомірним здійснення розрахунку розміру штрафу за здійснення ризикової діяльності у сфері фінансового моніторингу відповідно до вимог пункту 9.21 глави 9 розділу ІІ Положення № 346.
Крім того, Національний банк України зазначає, що під час встановлення факту здійснення Банком ризикової діяльності враховано обсяг проведених спірних фінансових операцій та їх частка в загальному обсязі здійснених за аналогічний період фінансових операцій, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.05.2018 (у справі №826/9686/17).
В той же час правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18.12.2019 у справі №520/1336/19 щодо періоду, який необхідно використовувати при здійснення обрахунку питомої ваги обсягу ризикових фінансових операцій є незрозумілим.
Враховуючи викладене в сукупності, для формування єдиної правозастосовчої практики, Національний банк України, посилаючись на ч. 5 ст. 346 КАС України, просить передати справу №640/13564/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Вирішуючи клопотання Національного банку України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №640/13564/19, Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями статей 37 та 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду як постійно діючий колегіальний орган Верховного Суду забезпечує, зокрема, у визначених законом випадках здійснення перегляду судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.
Положеннями частини п`ятої статті 346 КАС України встановлено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. 
Згідно з частинами 1-3   статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу. Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати може бути вирішене до прийняття постанови судом касаційної інстанції.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019 року у справі 804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:
-          справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;
-          встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;
-          існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;
-          існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:
-          немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;
-          невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;
-          встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;
-          наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.
Так, відповідач, посилаючись на те, що у даній справі існує виключна правова проблема, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, вказує на протилежні за змістом правові висновки Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 року у справі №520/1636/19 та у постанові від 11.03.2020 року у справі №826/12735/17, а також незрозумілість висновків у постанові від 18.12.2019 року у справі №520/1636/19 щодо періоду, який необхідно використовувати при здійснення обрахунку питомої ваги обсягу ризикових фінансових операцій.
В ухвалі від 30 жовтня 2018 року у справі №757/172/16-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила що виключна правова проблема має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного вимірів.
Кількісний вимір ілюструє той факт, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості спорів, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності. 
З погляду якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать такі обставини, як відсутність сталої судової практики в питаннях, що визначаються, як виключна правова проблема; невизначеність на нормативному рівні правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема; необхідність застосування аналогії закону чи права; вирішення правової проблеми необхідне для забезпечення принципу пропорційності, тобто належного балансу між інтересами сторін у справі. Метою вирішення виключної правової проблеми є формування єдиної правозастосовної практики та забезпечення розвитку права.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відповідно до положень частини 5 статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України, суд у кожному конкретному випадку, з урахуванням порушеного питання оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо існування проблеми у застосуванні відповідної норми права, а також оцінює, чи необхідна така передача для формування єдиної правозастосовчої практики та забезпечення розвитку права. При цьому наявність виключної правової проблеми надає касаційному суду право та, відповідно, не покладає на нього обов`язку передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
В свою чергу, Верховний Суд, аналізуючи судову практику, не виявив виключної правової проблеми із зазначеного питання з урахуванням кількісного та якісного вимірів, глибоких та довгострокових розходжень у відповідній судовій практиці.
Таким чином, наведене у клопотанні обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, не створює підстави для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цієї справи, а інші підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, передбачені   статтею 346 КАС України, не охоплюються доводами заявленого скаржником (відповідачем) клопотання.
У зв`язку з викладеним клопотання Національного банку України про передачу справи №640/13564/19 на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
Крім того, відповідачем заявлено клопотання про розгляд цієї справи у закритому судовому засіданні, оскільки матеріали справи містять інформацію, яка охороняється законом (банківська таємниця).
Вирішуючи вказане клопотання Верховний Суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 8 статті 10 КАС України розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться у випадках, коли відкритий судовий розгляд може мати наслідком розголошення таємної чи іншої інформації, що охороняється законом, необхідності захисту особистого та сімейного життя людини, а також в інших випадках, визначених законом.
Частиною 12 статті 10 КАС України передбачено, якщо під час закритого судового засідання буде встановлено, що інформація, для забезпечення нерозголошення якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися в закритому судовому засіданні, вже є публічно доступною або обмеження доступу до інформації є безпідставним чи не відповідає закону, суд постановляє ухвалу про подальший розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
З огляду на зазначене та приймаючи до уваги доводи НБУ, Верховний Суд звертає увагу, що відповідач обмежився загальною фразою про наявність банківської таємниці, не зазначаючи взагалі не розголошення якої інформації необхідно забезпечити проведенням закритого судового засідання.
Враховуючи викладене, Верховний Суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання НБУ про розгляд справи у закритому судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 344 КАС України, у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням положень статті 341 цього Кодексу.
Особливості розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження врегульовані статтею 262 КАС України, згідно з частиною п`ятою якої, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Так, сторонами заявлено клопотання про розгляд справи за їх участю.
За правилами частини шостої статті 262 КАС України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, а також, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Враховуючи, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, то клопотання Акціонерного товариства «Універсал Банк» та Національного банку України про розгляд справи за їх участю задоволенню не підлягають.
Керуючись статтями 10, 166, 262, 340, 341, 344, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотань Акціонерного товариства «Універсал Банк» та Національного банку України про їх участь у судовому засіданні - відмовити.
У задоволенні клопотання Національного банку України про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду - відмовити.
У задоволенні клопотання Національного банку України про розгляд справи в закритому судовому засіданні - відмовити.
Підготовчі дії по справі закінчити.
Справу призначити до розгляду в порядку письмового провадження з 29 липня     2020 року, який відбудеться у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Московська, 8, корпус 5.
Ухвала оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.Г. Стеценко
Т.Г. Стрелець 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду