УХВАЛА

16 вересня 2020 року 
м. Київ

Справа №  914/1531/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,
за касаційною скаргою Державного підприємства "Арена Львів"
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 01 липня 2020      року (головуючий - Скрипчук О. С., судді: Кордюк Г. Т., Мирутенко О. Л.) та ухвалу Господарського суду Львівської області від 04 лютого 2020 року про залишення позову без розгляду (суддя Манюк Т. П.) у справі
за позовом Державного підприємства "Арена Львів"
до: 1. Державного підприємства "Дирекція з будівництва об`єктів до Євро 2012 у м. Львові", 2. Підприємства з іноземними інвестиціями "Білфінгер Тебодін Україна",
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Міністерства молоді та спорту України,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів: 1. Сихівського відділу Державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, 2. Голосіївського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, 3.      Державного агентства інфраструктурних проектів України,
про зняття арешту з майна,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Верховного Суду від 17 серпня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Державного підприємства "Арена Львів" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 01 липня 2020 року та ухвалу Господарського суду Львівської області від 04 лютого 2020 року, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 16.09.2020..
Поряд з цим ухвалою Верховного Суду від  18 серпня 2020 року на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду передано справу № 910/8816/19 на підставі частини 2 статті 302 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
Так, колегія суддів Касаційного господарського суду у названій справі вирішила відступити від правових висновків про застосування передбачених частиною 4 статті 202 та частиною 1 статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання, викладених у постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №10/2456.
Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 ГПК України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.
Також, згідно з пунктом 6 частини 2 статті 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.
Таким чином, призначенням Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.
Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
Оскільки питання щодо застосування частини 4 статті 202 та частини 1 статті 226 ГПК України у подібних правовідносинах є предметом розгляду Верховним Судом у справі № 910/8816/19, колегія суддів з власної ініціативи дійшла висновку про наявність підстав для зупинення касаційного провадження у даній справі до вирішення об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду питання щодо однакового застосування наведених процесуальних норм та єдності судової практики у подібних правовідносинах.
Враховуючи викладене, Верховний Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 914/1531/19, яка розглядається, до перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду судових рішень у подібних правовідносинах у іншій справі № 910/8816/19.
За таких обставин, керуючись статтями 228, 229, 233, 234, 235,  294 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Зупинити касаційне провадження у справі № 914/1531/19 до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №   910/8816/19.
Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                Міщенко І.С.
Судді                                                                                                             Берднік І.С.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                 Суховий В.Г.