УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
24 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 320/3198/17
провадження № 51-1549 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                        ОСОБА_1 ,
суддів                                                    ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та потерпілої ОСОБА_4 на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року щодо                       ОСОБА_5 .

Обставини справи

1.  Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України (далі – КК). 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне стягнення шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду.
2.   ОСОБА_5 обвинувачувався в тому, що 29 грудня 2016 року у нічний час біля входу на територію домоволодіння ОСОБА_4 за попередньою змовою з  ОСОБА_6 таємно викрав належні потерпілій металеві ворота та металеву хвіртку, чим спричинив потерпілій майнову шкоду на загальну суму 11000 грн.
3.  Суд визнав недоведеною причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому злочину.
Доводи касаційної скарги

4.  У касаційних скаргах прокурор та потерпіла, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність й істотне порушення норм кримінального процесуального закону, просять скасувати оскаржені рішення і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
5.  На обґрунтування своєї позиції вони зазначають, що суд першої інстанції належним чином не дослідив докази, надані стороною обвинувачення, не навів мотивів, з яких доводи прокурора й потерпілої не прийнято до уваги, та підстав визнання невинуватості ОСОБА_5 .
6.  Прокурор та потерпіла вважають, що апеляційний суд цих недоліків не усунув, а ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
Оцінка Суду

7.  Перевіривши доводи касаційних скарг, дослідивши додані до них копії судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
8.  Згідно з частиною 2 статті 438 КПК при вирішенні питань про наявність підстав для зміни або скасування судового рішення суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412–414 цього ж Кодексу.
9.  У касаційних скаргах наведено доводи, які стосуються невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Відповідно до частини 1 статті 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої й апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
10.  З наданих судових рішень убачається, що суд першої інстанції встановив, що показання жодного з допитаних судом свідків сторони обвинувачення та самої потерпілої не вказували на причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину і зробив висновок про недоведеність його винуватості.
11.  Правильність оцінки судом першої інстанції доказів була предметом перевірки апеляційним судом, який надав вичерпні відповіді на усі доводи апеляційних скарг, аналогічні доводам касаційних скарг. Касаційні скарги не містять доводів, які б ставили під сумнів висновки судів попередніх інстанцій щодо обставин справи.
12.  Суд не погоджується з доводами прокурора про те, що докази у провадженні були досліджені однобічно та неповно, оскільки в касаційній скарзі не зазначено, які дії чи рішення суду перешкодили стороні обвинувачення ефективно обстоювати свою позицію в судовому засіданні, представляти докази і доводити їх переконливість. 
13.  Суд відхиляє посилання прокурора на те, що суд апеляційної інстанції повторно не дослідив за його клопотанням докази, досліджені судом першої інстанції, оскільки прокурор не зазначив обставини, які б вимагали повторного дослідження доказів відповідно до положень частини 3 статті 404 КПК. 
14.  Решта доводів у касаційних скаргах зводиться до незгоди з оцінкою судами попередніх інстанцій доказів, що саме по собі не може свідчити про порушення ними кримінального або кримінального процесуального закону і не дає підстав для скасування оскаржених рішень.
 
На підставі викладеного та керуючись пунктом 2 частини другої статті 428 КПК, Суд постановив:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження в суді першої інстанції та потерпілої         ОСОБА_4 , на вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2019 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 11 лютого 2020 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                ОСОБА_3