Ухвала
22 червня 2020 року
м. Київ
справа № 136/1426/17
провадження № 61-8589ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В. розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС Агро Захід» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС Агро Захід», про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро» (далі - ТОВ «Концерн «Сімекс - Агро»; рішенням від 10 липня 2019 року 
№ 10/07/19-01 учасника товариства компанії «Кінтас Лімітед», зареєстрованої та діючої у відповідності до законодавства Республіки Кіпр юридичної особи, ТОВ «Концерн «Сімекс Агро» перейменовано у ТОВ «ТАС Агро Захід», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВ «Концерн «Сімекс Агро»), в якому просив суд визнати недійсною додаткову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ТОВ «Концерн «Сімекс Агро», до договору оренди землі від 21 серпня 2007 року, зареєстровану Вінницькою філією державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» в Державному реєстрі земель 06 вересня 2010 року за № 041004400154 та скасувати державну реєстрацію цієї додаткової угоди.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі. Визнано недійсною додаткову угоду, зареєстровану 06 вересня 2010 року у Державному реєстрі земель за № НОМЕР_1 Вінницькою філією Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», 
до договору оренди землі від 21 серпня 2007 року, укладеного між 
ОСОБА_1 та ТОВ «Концерн «Сімекс Агро», предметом якого є земельна ділянка площею 2,9796 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Зозівківської сільської ради Липовецького району Вінницької області. Вирішено питання розподілу судових витрат.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року апеляційну скаргу ТОВ«ТАС Агро Захід » залишено без задоволення. Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року залишено без змін.
01 червня 2020 року до Верховного Суду засобами поштового зв`язку ТОВ«ТАС Агро Захід » подано касаційну скаргу (надійшла 03 червня 2020 року) на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 
2020 року, у якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/18 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
Також вказує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга ТОВ «ТАС Агро Захід» подана у передбачений 
статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог 
статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої 
статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ТАС Агро Захід» на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Концерн «Сімекс - Агро», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС Агро Захід», про визнання недійсною додаткової угоди до договору оренди землі.
Витребувати із Липовецького районного суду Вінницької області цивільну справу № 136/1426/17.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 17 липня 2020 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                    С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович