ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
08 липня 2020 року           справа №200/3233/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 р. (у повному обсязі складено 18 травня 2020 року у м. Слов`янськ) у справі  № 200/3233/20-а (головуючий І інстанції суддя Михайлик А.С.)  за позовом   ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1  про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,                                                         
                                               ВСТАНОВИВ:
Позивач  звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з  позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1  про  
- визнання протиправними дій щодо незастосування п. 1 примітки додатку 1 та примітки додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України  від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018;
- зобов`язання здійснити перерахунок посадового окладу та окладу за військовим званням з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно з урахуванням п. 1 примітки додатку 1 та примітки додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України  від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" на 01.01.2018, та множення на відповідні тарифні коефіцієнти;
- зобов`язання нарахувати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати;
- зобов`язання сплатити недоплачені протягом 2018 року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку та нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати (а.с. 1-4).
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 110-114).
Не погодившись з таким рішенням,  позивач подав апеляційну скаргу,  просив рішення  суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким   задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 128-132).
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що п. 4 постанови № 704 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 року встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідній тарифний коефіцієнт згідно з додаткам 1, 12, 13 і 14 (п. 4 в редакції постанови КМУ № 103 від 21.02.2018 року). 
Тобто, вважає, що на підставі викладеного можна дійти висновку, що у постанові, яка регулює питання грошового забезпечення військовослужбовців існує юридична колізія між п. 4 Постанови № 704 та приміткою 1 Додатку 1, приміткою до Додатку 14 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України. 
Також апелянт посилається на рішення судів в аналогічних спорах.
09 червня 2020 року надіслав доповнення до апеляційної скарги.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.
Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, доповнення до неї, встановила наступне.
Позивач проходив службу в Збройних Силах України, має військове звання підполковник, є учасником бойових дій.
Військовим квитком серії   НОМЕР_1 підтверджено, що позивач перебував на військовій службі з 30.07.1989,  в період з 05.05.2015 по 08.08.2018 на посаді заступника  військового комісару  - начальника мобілізаційного відділення Волноваського районного комісаріату Донецької області. 08.08.2018 позивач виключений зі списків особового складу  Волноваського районного комісаріату Донецької області, з 09.08.2018 звільнений  з військової служби у відставку за пунктом «Б» за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність або обмежену придатність до військової служби на підставі наказу командувача сухопутних  військ Збройних Сил України №  277 від 26.06.2018 (а.с. 14-16, 20).
За довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1  від 15.08.2018    позивач проходив військову службу в Волноваському районному комісаріаті Донецької області та перебував на фінансовому забезпеченні  в Донецькому обласному військовому  комісаріаті. Нараховане позивачу грошове забезпечення за період з 01.01.2018 по 08.08.2018 становить 329 185,81 грн. (а.с. 18).
З довідки № 09/139/1 від 15.08.2018  про розміри щомісячних додаткових  видів грошового забезпечення  (надбавок, доплат, підвищень) та премії для обчислення  пенсії відповідно до ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та  абзацу 7 постанови КМУ від 17.07.1992 № 393  вбачається, що в період з  березня 2018 року по липень 2018 року  основний вид грошового  забезпечення позивача складався з посадового окладу - 5220,00 грн., окладу за військове звання - 1410,00 грн.  та надбавки за вислугу років  в розмірі 50% основних видів грошового забезпечення в сумі 3315,00 грн. (а.с. 19).
Під час проходження військової служби  в період з 01.03.2018 по 08.08.2018 розмір посадового окладу позивача та окладу за військовим званням визначався без врахування примітки  п. 1 додатку 1  та примітки додатку 14  до постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення  військовослужбовців , осіб рядового  і начальницького складу  та деяких інших осіб», оскільки пунктом 4 цієї постанови встановлено, що розміри посадових окладів та окладу за військовим званням  визначаються шляхом множення  розміру прожиткового мінімуму  для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2018 на відповідний тарифний коефіцієнт  згідно додаткам 1, 12, 13, 14.  Посадовий оклад позивача в сумі 5220,00 грн. визначався  шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1762,00 грн. на тарифний коефіцієнт 2,96 за тарифним розрядом 25, оклад за військовим званням  позивача - «Підполковник» в  сумі 1410,00 грн. визначався шляхом множення прожиткового мінімуму станом на 01.01.2018  на тарифний коефіцієнт згідно додатку № 14 - 0,8 (а.с. 23-24).
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,  доповнення до неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального  та процесуального  права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній  скарзі задовольнити, а рішення суду – скасувати з наступних підстав.   
За змістом ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
В силу ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» установлено,  що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком  1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Зазначеною тарифною сіткою для тарифного розряду 25 встановлено коефіцієнт 2, 96.
З метою визначення посадових окладів осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України  відповідно до  пункту 5  та з урахуванням  додатків 1,  2,  5  до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2018   № 169 затверджено  схеми тарифних розрядів за посадами осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України.
Пунктом 4 постанови № 704 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 4 в редакції постанови КМ № 103 від 21.02.2018).
У той же час, згідно із Приміткою 1 Додатку 1 до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт та відповідно до примітки до Додатку 14 також передбачено, що оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Примітка до додатку 1 окреслює, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються  шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного  року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
Статтями 7, 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1762 грн., а мінімальна заробітна плата - 3723 грн.  Таким чином,  50% мінімальної заробітної плати  буде складати 1861,50 грн.
З урахуванням наведеного вихідний показник, який повинен братися для перерахунку показників значень для визначення розміру окладу за посадою та військовим званням, повинен бути 1861,50 грн.
Отже, як вбачається з конструктивного аналізу Примітки Додатку 14 та враховуючи розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб і мінімальної заробітної плати у 2018 році, то для коректного визначення окладу позивача за військовим (спеціальним) званням варто застосовувати мінімальний множник, а саме 50% мінімальної заробітної плати - 1861,5 грн. (на 2018 рік).
Розрахунки посадового окладу позивача мають проводитись шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
За унормуванням статті 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства,  установи  і  організації  всіх форм власності  та  господарювання  здійснюють  компенсацію  громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з  вини  власника  або  уповноваженого  ним органу (особи).
Стаття 2 Закону № 2050-III визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
У відповідності до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Приписами статті 4 цього Закону виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці,  у  якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 № 159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок № 159).
Пунктами 2, 3 Порядку № 159  передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- стипендії;
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Пунктом 4  Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Системний аналіз таких положень дає змогу дійти висновку, що основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. При цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 134/89/16-а, від 10.02.2020 у справі № 134/87/16-а, від 05.03.2020 у справі №140/1547/19, від 16 квітня 2020 року у справі № 200/11292/19-а.
Враховуючи наведене, порушені права позивача підлягають захисту також шляхом зобов`язання відповідача провести компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
В рамках адміністративного судочинства:
дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;
бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;
рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).
Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З огляду на зазначене вище, у даному  випадку ефективним засобом порушеного права позивача буде 
визнання дії Донецького обласного військового комісаріату  протиправними, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні  пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018;
зобов`язання   ІНФОРМАЦІЯ_1  вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти;  зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2  провести ОСОБА_1 компенсацію втрати частини вказаних доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та зобов`язати   ІНФОРМАЦІЯ_2  сплатити   ОСОБА_1  недоплачені протягом 2018  року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VШ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018 та нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок  щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем  не доведено, що  у спірних правовідносинах він діяв правомірно.
В ухвалі Верховного Суду від 17 лютого 2020 року у  справі № 520/8061/19  за аналогічними обставинами  було відмовлено у відкритті касаційного провадження з такого правового обґрунтування: «Однак з матеріалів касаційної скарги не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу.
Отже, скаржник не продемонстрував наявності обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи. Застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію.
Верховний суд зазначає, що правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, згідно зі статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини, згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (ухвала Європейського суду з прав людини від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі «Азюковська проти України»). Тому відмова Верховного Суду у розгляді касаційної скарги Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України у цій справі на підставі критерію малозначності справи не становить порушення права відповідача на доступ до суду за пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:  у даній справі неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
З врахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне частково  скасувати рішення суду першої інстанції на виконання положень ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
                                            
                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 р.  –  задовольнити.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 травня 2020 р.   у справі  № 200/3233/20-а -  скасувати.
Прийняти нову постанову.
Позовні вимоги ОСОБА_1  до   ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_1  протиправними, які полягають у незастосуванні п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні  пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно, розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018.
Зобов`язати   ІНФОРМАЦІЯ_2  вчинити дії щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 , починаючи з 01.03.2018 по 08.08.2018 включно, розмір посадового окладу та окладу за військовим званням з урахуванням п. 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виходячи з 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України від 07.12.2017 № 2246-VІІІ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018, та множенням на відповідні тарифні коефіцієнти.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2  провести ОСОБА_1 компенсацію втрати частини вказаних доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати. 
Зобов`язати   ІНФОРМАЦІЯ_2  сплатити   ОСОБА_1  недоплачені протягом 2018  року суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку відповідно до пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" 50-ти відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законами на 1 січня календарного року, а саме Законом України від 07.12.2017 року № 2246-VШ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» на 01.01.2018 та нарахованої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку її виплати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  
Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строк касаційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.
Повне судове рішення складено 8 липня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                Г.М. Міронова

Судді                                                                                                    Т.Г. Арабей
                                                                                                                           
                                                                                                                       І.В. Геращенко