Ухвала
Іменем України 
28 вересня 2020 р.
м. Київ
Справа №727/11367/19
Провадження № 51-4083 ск 20
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 ,
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 лютого 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 травня 2020 року,
встановив:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 лютого 2020 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
 
Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у провадженні.
 
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 21 травня 2020 року вищевказаний вирок місцевого суду залишено без змін.
 
На вказані судові рішення засуджений подав касаційну скаргу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 31 серпня 2020 року касаційну скаргу було залишено без руху в зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 427 КПК України і надано строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. 
У межах наданого строку засуджений повторно звернувся до суду з касаційною скаргою, однак недоліки, зазначені у попередній ухвалі Верховного Суду, не усунув.
 
Як касаційний суд вказував в ухвалі від 31 серпня 2020 року, згідно ст. 427 КПК України касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення; вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
 
Отже, посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.
 
Водночас слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
 
Однак засуджений у повторно поданій скарзі формально посилаючись на порушення вимог ч. 1 ст. 370 КПК України та ст. 414 КПК України, статей 50, 65, 84, 92 КПК України не навів доводів на їх обгрунтування, а лише цитує їх дослівний зміст. Однак, які саме порушення вказаних статей допущені судами у даному кримінальному провадженні при винесенні оскаржуваних судових рішень не вказує. 
Крім того, засуджений у повторно поданій скарзі не  зазначає, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість ухвали апеляційного суду та які конкретно порушення закону допущено судом апеляційної інстанції при розгляді даного кримінального провадження в порядку апеляційної процедури. Не вказує, які доводи його апеляційної скарги та його захисника, і в порушення якої норми закону, апеляційний суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, внаслідок чого визнав їх необґрунтованими.
Крім того, порушуючи питання про закриття кримінального провадження, засуджений відповідних доводів, з урахуванням положень ст. 433 КПК України, у касаційній скарзі також не наводить.
 
Суд касаційної інстанції є судом права, відповідно до положень ст. 433 КПК України переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
 
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України.
 
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 429, 441 КПК України, Суд
 
постановив:
 
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 27 лютого 2020 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 21 травня 2020 року, а також додані до неї матеріали повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                                               ОСОБА_2                                  ОСОБА_3