ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М    У К Р А Ї Н И
 
18 серпня 2020 року                                                                м. Київ
 
справа № 760/27458/19
 
провадження № 22-ц/824/5541/2020
 
Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого  - Іванової  І.В. 
суддів  - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.
при секретарі  - Ярмак О.В.
 
сторони :
позивач -  ОСОБА_1   
 
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-впроваджувальна фірма "Техновен",
             
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу   ОСОБА_1   на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року у складі судді Жовтованюк В.С., повний текст складений 31.01.2020 року,
 
встановив:
 
У жовтні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ "Науково-впроваджувальна фірма «Техновен», третя особа - Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської міської ради, про знесення самочинного об`єкту незавершеного будівництва, що будується.
31 січня 2020 року ОСОБА_1  звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що незастосування заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання рішення суду, а тому просив суд заборонити суб`єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам, державним та приватним нотаріусам, а також іншим акредитованим суб`єктам вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на нерухоме майно, що належить ТОВ "НВФ «Техновен» за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 11; заборонити Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва реєструвати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ТОВ "НВФ «Техновен» за адресою: м. Київ, вул. Молодогвардійська, 11, до винесення рішення по справі.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року було закрито підготовче провадження та відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в забезпеченні позову через порушення норм процесуального права та ухвалити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом не в повній мірі вивчено матеріали справи, не взято до уваги жодного доказу, не надано правової оцінки діям суміжного землекористувача. Зазначає, що у випадку не застосування заходів забезпечення позову відповідач може зареєструвати право власності на об`єкт вже збудованого нерухомого майна, а отже даний позов втратить будь-який зміст. У випадку задоволення позовних вимог буде неможливо виконати рішення суду, оскільки спірний об`єкт нерухомості вже не буде самовільно збудованим приміщенням. Крім того позивач вказує, що після реєстрації права власності ТОВ "НВФ«Техновен» може відчужити нерухомість, що на його думку також утруднить виконання рішення суду.
Сторони правом на подачу відзиву не скористались.          
В суді апеляційної інстанції позивач просив апеляційну скаргу задовольнити з викладених у ній підстав.
Інші учасники, будучи належним чином повідомленими про день, місце та час розгляду апеляційної скарги,  до суду апеляційної інстанції своїх представників не направили, заяв та клопотань не подавали, тому приймаючи до уваги регламентовані строки розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вирішила за можливе провести судове засідання у їх відсутність, згідно ст. 372 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача на підтримання апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що застосування таких заходів забезпечення позову, які просить позивач, є порушенням прав та охоронюваних законом інтересів інших учасників даного судового процесу.
Судова колегія не погоджується з таким висновком, з наступних підстав.
Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є  накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (пункт 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами фактично виник спір відносно об`єкту нерухомого майна відповідача у  АДРЕСА_1 , яке будується на земельній ділянці, яка необхідна для обслуговування приміщення, власником якого є позивач.
Суд першої інстанції не врахував, що в разі відчуження відповідачем спірного нерухомого майна, права на нього перейдуть до третіх осіб, тому виконання рішення суду буде утруднене і відновити права позивача в повному обсязі не буде можливості.
За таких обставин, висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону, тому судова колегія дійшла висновку що ухвала суду в частині відмови в забезпеченні позову підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-впроваджувальна фірма "Техновен" за адресою : м. Київ, вул. Малогвардійська,11.
В решті вимог заяви про забезпечення позову, на думку судової колегії  слід відмовити, виходячи з неспівмірності заявленим позовним вимогам.  
 Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
 
 постановив :
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1   задовольнити частково.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 31 січня 2020 року в частині відмови в забезпеченні позову скасувати та прийняти постанову про часткове задоволення заяви   ОСОБА_1   про забезпечення позову.
В порядку забезпечення позову заборонити суб`єктам державної реєстрації, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності на нерухоме майно, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-впроваджувальна фірма "Техновен" за адресою : м. Київ, вул. Малогвардійська,11.
Заходи забезпечення позову вжити до вирішення судом даного спору по суті.
В решті вимог заяви про забезпечення позову відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                                                            

Судді :