ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 р. 	Справа № 520/1701/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Мінаєвої О.М.
суддів: Донець Л.О. ,  Макаренко Я.М. 
за участю секретаря судового засідання  Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., м. Харків, повний текст складено 13.04.20 року у справі № 520/1701/2020
за позовом         ОСОБА_1      
до                       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                                 
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС у Харківській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.05.2017 №118/2030-1303-17.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області від 31.05.2017 №118/2030-1303-17.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн. 
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано приписи пп.276.6.6 п.276.6 ст.267 Податкового кодексу України, оскільки автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році так як строк експлуатації даного авто до 2 років. Також звертає увагу, що обов`язок з визначення середньоринкової вартості транспортних засобів покладений на центральний орган виконавчої влади, який реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеного на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у відповідному році. При цьому вказує, що в даному випадку не контролюючий орган здійснює округлення показника двигуна, а Мінекономрозвитку. Зокрема, у наданому переліку автомобілів, що є об`єктами оподаткування, всі показники об`єму циліндрів двигуна округлено до десятих.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_2 11-12) ОСОБА_3 була власником транспортного засобу марки "Porsche" модель  "Cayenne", тип - загальний легковий універсал-В, об`єм двигуна - 3598 куб. см., тип пального - бензин, дата першої реєстрації  - 31.07.2013, дата реєстрації – 12.11.2015, рік випуску - 2013,  реєстраційний номер – НОМЕР_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.8-9).
Головним управлінням ДФС у Харківській області 31.05.2017 прийнято податкове повідомлення-рішення № 118/2030-1303-17, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» за 2017 рік у розмірі 25000,00 грн. за легковий автомобіль Porsche Cayenne, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.10).
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням від 31.05.2017 № 118/2030-1303-17, ОСОБА_1 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль позивача не відповідає законодавчо встановленим критеріям об`єкта оподаткування податком з власників транспортних засобів, визначеним статтею 267 ПК України, оскільки станом на 01.01.2017 належний позивачу автомобіль мав бути кваліфікований як автомобіль, з дати випуску якого минуло 4 роки. Згідно переліку автомобілів, які є об`єктом оподаткування транспортним податком станом на 01.01.2017, визначеному Мінекономрозвитку, об`єктами оподаткування є Porsche Cayenne, тип пального бензин, об`єм циліндрів двигунів 3,6, рік випуску (включно) – до 2 років. Водночас, суд першої інстанції вказав, що критично оцінює доводи позивача про існування відхилень показників об`єму двигуна належного позивачу автомобіля (3598 куб.см) від даних, визначених Міністерством економічного розвитку у відповідному переліку (об`єктом циліндрів двигуна - 3.6 куб. см), оскільки відхилення у 2 куб. см, при визначеному у технічному паспорті об`ємі двигуна 3598 куб. см, є недостатньою підставою для звільнення особи від добросовісного виконання своїх податкових обов`язків.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Підставою для винесення податковим органом вказаних податкових повідомлень-рішень було те, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_4 була власником транспортного засобу марки "Porsche" модель  "Cayenne", об`єм двигуна - 3598 куб. см., тип пального - бензин, дата реєстрації – 12.11.2015, реєстраційний номер – НОМЕР_1 , що, на думку податкового органу, свідчить про строк експлуатації даного автомобіля до 2 років.
Відповідно до п.1.1 ст.1 Податкового кодексу України (далі – ПК України, ПКУ, Кодекс) цей Кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу.
Правовідносини зі справляння в Україні транспортного податку, унормовані, насамперед, приписами ст.267 Податкового кодексу України (далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.п.267.1.1. п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Відповідно до п.п.267.2.1. п.267.2 ст.267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального.
Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.
Згідно з п.п.267.6.7. п.267.6 ст.267 ПК України у разі спливу п`ятирічного віку легкового автомобіля протягом звітного року податок сплачується за період з 1 січня цього року до початку місяця, наступного за місяцем, в якому вік такого автомобіля досяг (досягне) п`яти років.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 3200 грн.
Таким чином, об`єктом оподаткування у 2017 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000 грн. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).
З приписів вищенаведених норм чітко слідує, що законодавцем запроваджено дві умови, за одночасної наявності яких у особи, як потенційного платника податку на майно (транспортного податку), і виникає податковий обов`язок стосовно конкретного належного йому на праві приватної власності легкового автомобіля, а саме: 1) вік автомобіля - існування (не закінчення, тривання, продовження) періоду часу в п`ять років (включно) від року випуску автомобіля; 2) перевищення показником середньоринкової вартості автомобіля межі у 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 червня 2017 року №428), (далі - Методика), встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.
Пунктом 2 Методики передбачено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об`єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. N 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., N 44, ст. 1576).
Відповідно до пункту 14 Методики, Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна та тип пального.
За змістом попереднього пункту вказаної Методики у разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.
Станом на час винесення спірного податкового повідомлення-рішення від 14.03.2017 р. зі сплати транспортного податку за 2017 рік, діяли норми Методики, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, які набрали чинності з 19.02.2016, визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (п.п.13, 14 Методики).
Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що для визнання об`єкту оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється виключно Мінекономрозвитку.
Перелік легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.
Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.
Як свідчать матеріали справи (а.с.23-24), до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, визначеного Мінекономрозвитку, включено легкові автомобілі марки "Porsche", модель  "Cayenne", об`єм циліндрів двигуна – 3,6, тип пального – бензин, рік випуску (включно) – до 2 років.
Сторонами не заперечується, що на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ОСОБА_4 була власником транспортного засобу марки "Porsche", модель  "Cayenne", тип пального - бензин, об`єм циліндрів двигуна –3598 куб. см.
Разом з тим, податковий орган вказує, що строк експлуатації даного автомобіля до 2 років, оскільки дата реєстрації – 12.11.2015.
Проте, позивач наполягає, що даний автомобіль не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки рік випуску - 2013, дата першої реєстрації  - 31.07.2013, що свідчить про сплив відповідного строку з року випуску легкового автомобіля, який є умовою для визначення об`єкта оподаткування та із яким пов`язане виникнення обов`язку зі сплати транспортного податку.
Згідно із пп.14.1.220 п.14.1 ст.14 ПК України рік виготовлення транспортного засобу – це календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік); для транспортних засобів, календарну дату виготовлення яких визначити неможливо, - 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах.
Колегія суддів відмічає, і сторонами це не заперечується, що роком випуску належного позивачу автомобіля марки "Porsche", модель "Cayenne", є 2013 рік.
Враховуючи, що конкретна календарна дата виготовлення транспортного засобу (день, місяць, рік) у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 (а.с.8-9) не зазначена, то календарною датою виготовлення зазначеного транспортного засобу слід вважати 1 січня року виготовлення, зазначеного в реєстраційних документах, тобто, 01.01.2013.
З огляду на зазначена, станом на 01.01.2017 з року випуску належного позивачу автомобіля марки "Porsche", модель "Cayenne" минуло 4 роки (включно).
Отже, з року випуску належного позивачу автомобіля марки "Porsche", модель "Cayenne" минуло не більше п`яти років (включно).
Однак, до Переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2017 (звітного) року, визначеного Мінекономрозвитку (а.с.23-24), включено легкові автомобілі марки "Porsche", модель  "Cayenne", об`єм циліндрів двигуна – 3,6, тип пального – бензин, рік випуску (включно) – до 2 років.
Таким чином, станом на 01.01.2017 належний позивачу автомобіль марки "Porsche", модель "Cayenne", 2013 року випуску, не був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році, оскільки з року випуску даного автомобіля минуло більше 2 років.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду щодо особливостей застосування п.п.14.1.220 п.14.1 ст.14 та ст.267 ПК України викладені у постановах від 18 квітня 2019 року у справі №2240/2333/18 та від 05 березня 2020 року у справі №813/3039/17.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 31.05.2017 № 118/2030-1303-17.
Щодо доводів податкового органу про здійснене Мінекономрозвитку округлення до десятих показника об`єму циліндрів двигуна легкових автомобілів марки "Porsche", модель  "Cayenne", тип пального – бензин, до 3,6, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції відповідні доводи позивача не покладені в основу прийнятого рішення. Крім того, дані доводи не впливають на правильність прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Додатково колегія суддів відмічає, що застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів законодавством не передбачено, оскільки відсутні норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку. 
Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 05.11.2018 у справі №822/2687/17, в ухвалі від 06 серпня 2020 року у справі № 440/4961/19.
Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження  надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням  принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням  необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, установлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та  процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.   
Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.04.2020 року у справі № 520/1701/2020 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Л.О. Донець    Я.М. Макаренко   	
Постанова складена в повному обсязі  18.09.20 р.