ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/1449/20   Головуючий у 1-й інстанції:. Кусік І.В.
Номер провадження: 33/819/232/20                                         Доповідач: Калініна О.В.
Категорія: ч.1 ст. 172-6 КУпАП

                                        ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі:
судді Калініної О.В.
при секретарі Грищуку Р.Р.
за участю прокурора ОСОБА_1 Ю.С.
адвоката Загродського Ю.С.
особи, відносно якої складено протокол
про адміністративне правопорушення – ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Загродського Юрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_2 на постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Білозерського районного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року ОСОБА_2 визнано винуватою у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 420,40 грн.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат Загродський Ю.С. просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративну справу відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП на підставі п.7 ст. 247 КУпАП та ст. 284 КУпАП закрити у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків передбачених ст. 38 КУпАП.
Вказує, що судом першої інстанції не було враховано рішення НАЗК від 10.06.2016 року №3 (в редакції наказу НАЗК від 12.12.2019 року №168/19), яким затверджено порядок формування, ведення та оприлюднення (надання) інформації Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до якого після звільнення декларація подається не пізніше 20 робочих днів з дня припинення діяльності пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування або іншої діяльності, визначеної у підпунктах «а», «в» п.2 ч.1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції».
ОСОБА_2 була зобов`язана до 23.59 год. 31.01.2018 року подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави за період раніше не охоплений поданими деклараціями як особа, яка припиняє виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а тому вважає, що саме 31.01.2018 року є датою вчинення адміністративного правопорушення. 
Посилаючись на положення ч.3 ст. 38 КУпАП стверджує, що в даному випадку строк притягнення до відповідальності закінчився 31.01.2020 року, незалежно від дати виявлення адміністративного правопорушення. 
Зі змісту самого протоколу слідує, що про факт скоєння ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, правоохоронному органу стало відомо принаймні у листопаді 2019 року.
Згідно трудової книжки, ОСОБА_2 була прийнята на державну службу до державної установи «Херсонський слідчий ізолятор», де на неї було покладено виконання функцій держави, та при прийнятті на службу ОСОБА_3 подавала електронну декларацію.
Втім, органом національної поліції цей факт не перевірявся, не встановлювався та про ці обставини не зазначено у самому протоколі про адміністративне правопорушення, що на думку захисника свідчить про поверховість перевірки та формальне ставлення до підготовки матеріалів.
Всупереч положенням ст. 280, 252 КУпАП судом першої інстанції обставини, які впливають на об`єктивність та правильність застосування стягнення, належним чином встановлені не були, всебічно і повно судом не досліджувались, а стягнення накладено у зв`язку із визнанням ОСОБА_2 своєї вини.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного розгляду.
Під час апеляційного розгляду адвокат Загродський Ю.С. та Шарко І.А. підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог захисника. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Мотиви Суду.
Як видно із постанови, судом встановлено, що ОСОБА_2 25.03.2019 року о 18.35 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, являючись відповідно до ст. 1, підпункту «д» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктом декларування та відповідальності за Законом України «Про запобігання корупції», у порушення вимог ч. 2 ст. 45 вказаного Закону, 03.01.2018 року несвоєчасно (25.03.2019 о 18:35) без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування, за період не охоплений раніше поданими деклараціями, як особи, яка припиняє виконання функцій держави або місцевого самоврядування (перед звільненням).
Тим самим ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, а саме: несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Апеляційний суд переглядає постанову суду першої інстанції відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП в межах доводів апеляційної скарги.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 03.01.2018 року звільнена зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України.
На підставі ч. 2 ст. 45 Закону України « Про запобігання корупції» протягом 20 днів з дня припинення виконання діяльності пов`язаної з виконання функцій держави вона повинна була подати декларацію за період не охоплений раніше поданими деклараціями.
Зазначену декларацію ОСОБА_2 подала лише 25.03.2019 року, тобто несвоєчасно та без поважної причини, за що ч. 1 ст. 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.
Посилання в апеляційній скарзі захисника на те, що ОСОБА_2 була подана декларація у червні 2018 року у зв`язку із прийняттям на нову роботу, не має правового значення, оскільки як встановлено під час апеляційного розгляду під час прийняття на нову роботу ОСОБА_2 подавала декларацію за 2017 рік, тобто за інший період, ніж той, за який мала подати декларацію перед звільненням.
Не є прийнятними і посилання ОСОБА_2 про те, що їй не було роз`яснено обов`язок подання такої декларації, оскільки матеріали справи містять підписане нею особисто 19.08.2016 року попередження, в якому вказано, що вона ознайомлена з вимогами Закону України «Про запобігання корупції», зокрема і щодо необхідності подати декларацію при звільненні за період, що не охоплюється раніше поданою декларацією. 
Несвоєчасне подання декларації є триваючим правопорушенням, яке розпочавшись з бездіяльності, потім здійснюються безперервно шляхом невиконання обов`язків і закінчується фактичним поданням декларації. В даному випадку правопорушення тривало до 25.03.2019 року, тобто до дня фактичного подання ОСОБА_2 декларації перед звільнення. 
А тому доводи захисника про те, що з дня вчинення правопорушення пройшло 2 роки є необґрунтованими. 
Оскільки об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП полягає у встановленні факту неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування саме без поважних причин, що зафіксовано безпосередньо у фабулі вищезгаданої норми закону, посадовими особами, уповноваженими законом на складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення було проведено відповідну перевірку не лише щодо факту несвоєчасного подання декларації, а й поважності причин її несвоєчасного подання, лише після завершення якої було встановлено наявність в діях ОСОБА_2 складу адмінправопорушення.
Підставою для порушення провадження у справі про адміністративне корупційне правопорушення є наявність достатніх та достовірних даних, що вказують на вчинення особою адміністративного правопорушення. Зокрема, такі відомості встановлюються під час проведення об`єктивної перевірки компетентними органами.
Отримання інформації лише щодо факту неподання декларації не можна визнати моментом виявлення правопорушення пов`язаного із корупцією, оскільки після цього здійснюється перевірка причин несвоєчасного подання декларації. 
З матеріалів справи видно, що копії документів із особової справи уповноважений орган на запит отримав 02.03.2020 року, пояснення від ОСОБА_2 щодо причин неподання неї вказаної декларації у строки, визначені законом отримані 20.05.2020 року, 22 05.2020 року складено протокол про адміністративне правопорушення. 
Уповноважена особа складає протокол лише після того як матиме достатньо фактичних даних для висновку про наявність у діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення, а тому саме момент встановлення всіх ознак об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення і є моментом виявлення правопорушення. 
Отже, на час розгляду справи судом першої інстанції тримісячний строк з дня виявлення правопорушення не закінчився.
Переглядаючи рішення суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-6 КУпАП, та накладення на неї адміністративного стягнення, оскільки станом на день постановлення оскаржуваного судового рішення строк накладення адміністративного стягнення, визначений ч.3 ст.38 КУпАП України, ще не минув.
Порушень вимог закону при складенні протоколу про адміністративне правопорушення та під час розгляду справи судом, які можуть бути підставою для скасування постанови судді, апеляційний суд не вбачає.
Враховуючи наведене, відсутні підстави для закриття провадження по справі, в зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову судді - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Загродського Юрія Станіславовича в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Постанову судді Білозерського районного суду Херсонської області від 26 травня 2020 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 172-6 КУпАП залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Копію постанови направити учасниками справи у порядку ст. 295 КУпАП.

       Суддя
       Херсонського апеляційного суду (підпис) О.В. Калініна