ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«08» вересня 2020 року
м. Харків
справа № 635/7299/19-ц
провадження № 22ц/818/3813/20
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Колосовської А.Р.
учасники справи: 
позивач – ОСОБА_1 , представниця позивача – ОСОБА_2 ,
відповідачі – Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 , Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Біла І.В., Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк»
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року в складі судді Савченка Д.М.
в с т а н о в и в:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 , Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» Білої Ірини Володимирівни, Публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» про скасування обтяжень.

Позовна заява мотивована тим, що 11 січня 2019 року він уклав з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої І.В. договір №6/2/10/2008/840-К/4 купівлі-продажу (відступлення права вимоги за кредитним договором) за результатами прилюдних торгів з продажу майнових прав.

Вказав, що предметом зазначеного договору було право вимоги за кредитним договором №6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 , а також за всіма договорами, укладеними в забезпечення цього кредитного договору.

Крім того, цього ж дня укладений договір про відступлення прав за іпотечним договором, предметом якого є заміна сторони за договором іпотеки №6/2/10/2008/840-1/4 від 22 травня 2008 року.

Таким чином, станом на 11 січня 2019 року він став іпотекодержателем за договором іпотеки №6/2/10/2008/840-1/4 від 22 квітня 2008 року, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1 .

Вказав, що станом на 11 січня 2019 року боржник мав прострочену заборгованість у розмірі 230 850,85 доларів США.

Зазначив, що договором іпотеки передбачено право іпотекодержателя задовольнити вимоги за основним зобов`язанням, кредитним договором, у позасудовому порядку шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Вказав, що ним як іпотекодержателем вчинені всі заходи, передбачені законом з метою задоволення вимог за рахунок іпотечного майна у позасудовому порядку, та 29 серпня 2019 року ним звернено стягнення на предмет іпотеки та зареєстровано право власності на об`єкт іпотеки за собою.

Разом з тим, на іпотечне майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладені арешти, які перешкоджають реалізації права іпотекодержателя задовольнити вимоги за рахунок іпотечного майна.

Просив звільнити іпотечне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 з-під арештів, накладених в межах виконавчих проваджень, відкритих щодо іпотекодавця ОСОБА_3 у зв`язку із зверненням стягнення іпотекодержателем на предмет іпотеки шляхом скасування: обтяження, запис № 29096637, зареєстрованого 26 листопада 2018 року Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі постанови серія № 56442984 про арешт нерухомого майна; арешту нерухомого майна, реєстраційний № 10091484, зареєстрованого 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено; звільнено іпотечне майно - житловий будинок АДРЕСА_1 з-під арештів, накладених в межах виконавчих проваджень, відкритих щодо іпотекодавця ОСОБА_3 у зв`язку із зверненням стягнення іпотекодержателем ОСОБА_1 на предмет іпотеки, шляхом скасування:

обтяження запис № 29096637, зареєстрованого 26 листопада 2018 року Міськрайонним відділом державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботин Головного територіального управління юстиції у Харківській області на підставі постанови, серія № 56442984, про арешт нерухомого майна;

арешту нерухомого майна реєстраційний № 10091484, зареєстрованого 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду – змінити в частині скасування арешту нерухомого майна, реєстраційний № 10091484, зареєстрований 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року, виклавши в цій частині рішення в новій редакції, а саме: скасувати арешт нерухомого майна (житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ), реєстраційний № 10091484, зареєстрований 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року у межах виконавчого провадження №15916974; в іншій частині арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року у межах виконавчого провадження №15916974 залишити чинним.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, скасувавши арешт нерухомого майна, накладений у межах виконавчого провадження № 15916974, реєстраційний № 10091484, зареєстрований 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року, суд скасував арешт не лише на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, а й на все майно, належне боржнику, в тому числі, й на його автомобіль, оскільки зазначеною постановою накладено арешт на все майно боржника, а не лише на іпотечний будинок. Вказав, що скасуванням арешту всього майна боржника порушені права банку, оскільки рішенням Господарського суду Харківської області від 25 червня 2009 року стягнуто на користь АБ «Експрес-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», солідарно з Приватного підприємства «Мансаж» та фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 заборгованість за кредитом у розмірі 337 621,77 грн, яка досі не погашена, виконавче провадження триває. Зазначив, що суд не звернув уваги на те, що оскаржуваним рішенням порушуються його права на задоволення своїх вимог за рахунок реалізації транспортного засобу боржника та іншого належного йому майна. Акцентував увагу на відсутності опису майна при накладенні арешту 20 травня 2010 року в межах виконавчого провадження № 15916974. Вказав, що суд застосував норму статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. 

15 липня 2020 року від представниці ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу банку, у якому вона просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін. Вказала, що банком не надано доказів обтяження будь-якого іншого майна, зокрема, рухомого, окрім зазначеного в позові та в оскаржуваному рішенні суду, а також не зазначено причин неподання доказів наявності за одним обтяжувальним записом обтяження нерухомого та рухомого майна до суду першої інстанції, та не доведено, яким чином рішення суду скасовує обтяження рухомого майна ОСОБА_3 .

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» необхідно залишити без задоволення, рішення суду в оскаржуваній частині – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що обтяження, накладені на об`єкт іпотеки у забезпечення виконання боргових зобов`язань попереднього власника, суттєво обмежують право власності позивача, тому підлягають скасуванню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 , з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 22 травня 2008 року, укладено договір іпотеки №6/2/10/2008/840-1/4, предметом якого є нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 9-12). 

Пунктом 5 вказаного договору іпотеки передбачено право іпотекодержателя задовольнити вимоги у позасудовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (а. с. 11).

11 січня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої І.В. та ОСОБА_1 за результатами відкритих торгів з продажу майнових прав укладено договір №6/2/10/2008/840-К/4 купівлі-продажу (відступлення права вимоги за кредитним договором).

Предметом вказаного договору є право вимоги за кредитним договором №6/2/10/2008/840-К/4 від 22 травня 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_3 , а також за всіма договорами, укладеними в забезпечення кредитного договору (а. с. 13-16, 24-25).

Того ж дня між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» Білої І.В. та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором, предметом якого є відступлення прав іпотекодержателя за договором іпотеки №6/2/10/2008/840-1/4 від 22 травня 2008 року (а. с. 20-23).

Про укладення договору відступлення прав вимоги за кредитним договором від 22 травня 2008 року та договорами забезпечення Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 повідомлено ОСОБА_3 листом (а. с. 18). 

Також, 11 січня 2019 року ОСОБА_1 як новий кредитор отримав від банку оригінали кредитного договору та договору поруки від 22 травня 2008 року, що підтверджується актом приймання-передачі оригіналів документів (а. с. 19).

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 серпня 2019 року № 179143832 за ОСОБА_1 зареєстровані права іпотекодержателя за договором іпотеки від 22 травня 2008 року щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 26).

Скориставшись передбаченим договором іпотеки правом на звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку ОСОБА_1 як новий іпотекодержатель зареєстрував за собою право власності на будинок, що є предметом іпотеки.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 серпня 2019 року № 179145301 вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору іпотеки, серія та номер № 3051, виданого 22 травня 2008 року та договору про відступлення прав за іпотечним договором, серія та номер №12, виданого 11 січня 2019 року (а. с. 51).

Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що на вищезазначене нерухоме майно накладені обтяження у зв`язку з наявністю у ОСОБА_3 непогашених заборгованостей.

Так, рішенням Господарського суду Харківської області від 25 червня 2009 року стягнуто з Приватного підприємства «Мансаж» та фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 солідарно на користь АБ «Експрес-Банк» в особі Харківської філії АБ «Експрес-Банк» суму боргу за кредитним договором та договором поруки від 20 березня 2008 року у загальному розмірі 334 161,77 грн та судові витрати (а. с. 160-162).

Правонаступником АБ «Експрес-Банк» є Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та копією статуту банку (а. с. 63-68, 168-176).

На виконання вказаного рішення суду 13 липня 2009 року Господарським судом Харківської області видано наказ та постановою державного виконавця від 17 листопада 2009 року відкрито виконавче провадження № 15916974 (а. с. 163, 164).

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2010 року, серія АА, №793372 вбачається, що державним виконавцем накладено арешт на все майно фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 та заборонено здійснювати його відчуження у зв`язку з виконанням наказів № 37/85-09 від 13 липня 2009 року, виданих Господарським судом Харківської області про стягнення у солідарному порядку з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь АБ «Експрес-Банк» в особі Харківської філії загальної суми боргу в розмірі 337 621,77 грн (а. с. 43).

На підставі зазначеної постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №793372 від 20 травня 2010 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції Харківської області, реєстраційний номер обтяження № 10091484 від 30 липня 2010 року, накладено арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (а. с. 29).

Як вбачається з відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 02 березня 2020 року виконавче провадження № 15916974 щодо ОСОБА_3 триває (а. с. 167). З довідки про стан заборгованості станом на 24 грудня 2019 року вбачається, що згідно наказу № 37/85-09 залишок заборгованості становить 242 699,48 грн (а. с. 166).

З інформації з реєстру також вбачається, що 26 листопада 2018 року на підставі постанови № 56442984 Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладено арешт на нерухоме майно, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 (номер № запису 29096637) (а. с. 27-28).

Як вбачається з відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень від 11 жовтня 2019 року виконавче провадження щодо ОСОБА_3 №18048984 відкрито 17 березня 2010 року у зв`язку з його заборгованістю перед Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», а виконавче провадження №56442984 – 29 травня 2018 року у зв`язку з заборгованістю ОСОБА_3 перед Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (а. с. 50). Також, з облікової картки на зведене виконавче провадження № 60875177 про стягнення грошових коштів з ОСОБА_3 вбачається, що загалом щодо нього відкрито вісім виконавчих проваджень, зокрема, вищевказані №18048984 та №56442984, а також № 15916974, яке відкрито 17 листопада 2009 року на виконання наказу Господарського суду Харківської області від 13 липня 2009 року № 37/85-09 щодо стягнення коштів на користь АБ «Експрес-Банк» в особі Харківської філії (а. с. 120).

В суді апеляційної інстанції представниця ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтвердили, що арешт скасовано тільки на нерухоме майно. У ОСОБА_3 рухомого майна немає.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 (чинного на час виникнення спірних правовідносин, а саме накладення арешту) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно пункту 1 частини 1 статті 4 вказаного Закону у редакції на час виникнення спірних правовідносин заходом примусового виконання рішень є звернення стягнення на майно боржника.

Нормами частини першої  статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Приписами частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до частини четвертої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження»  про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту.

В силу частини першої статті 55 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови  про  арешт  коштів  та  інших  цінностей боржника,  що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах;  винесення постанови про арешт майна  боржника  та  оголошення заборони на його відчуження;  проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

За правилами частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Статтями  575,  577 ЦК України  визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 вказаного Закону пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини четвертої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

Згідно з частинами другою, третьою  статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»  реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно не є чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

Аналізуючи положення Закону України «Про іпотеку» Верховний Суд у постановах від 10 квітня 2018 року (справа № 910/4772/17), від 31 жовтня 2018 року (справа №  923/1105/17), від 17 жовтня 2019 року (справа №822/1426/16) зазначив, що оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя  і не пов`язується з його  існуванням, а, отже, й порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки.

Накладення арешту на предмет іпотеки, підстав для зняття якого державний виконавець не вбачає, порушує права іпотекодержателя. З урахуванням зазначеного, арешт з предмету іпотеки, накладений органом державної виконавчої служби, підлягає зняттю.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 лютого 2019 року у справі № 711/4852/17, від 20 лютого 2019 року у справі № 278/2661/16-ц, провадження № 61-29798св18.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 як нового іпотекодержателя та власника будинку, що був предметом іпотеки, суд першої інстанції правильно зазначив, що накладення арешту на будинок - предмет іпотеки та заборона його відчуження порушує його права, тому таке нерухоме майно підлягає звільненню з-під арештів, накладених державним виконавцем.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» фактично не заперечує проти скасування обтяжень щодо вищезазначеного нерухомого майна, яке було предметом іпотеки. Банк лише просив змінити оскаржуване рішення суду шляхом уточнення, що скасування арешту, накладеного у межах виконавчого провадження № 15916974, реєстраційний № 10091484, від 30 липня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА №793372 від 20 травня 2010 року, стосується виключно іпотечного будинку, а не усього майна боржника.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення суду, судом вирішено питання про скасування арешту щодо чітко визначеного нерухомого майна, а саме житлового будинку АДРЕСА_1 , про що прямо зазначено у резолютивній частині рішення суду. У рішенні суду також вказано конкретний номер обтяження нерухомого майна № 10091484, що підлягає скасуванню. Питання щодо звільнення з-під арешту будь-якого іншого майна або скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 травня 2010 року судом не вирішувалось.

Враховуючи, що судом розглянуто питання щодо звільнення іпотечного майна з-під обтяжень та скасовано обтяження конкретного нерухомого майна, посилання банку щодо того, що судом скасовано арешт, зокрема, автомобіля, тобто рухомого майна боржника ОСОБА_3 , є безпідставними. До того ж, будь-яких доказів щодо існування такого автомобіля взагалі та накладення на нього арешту, апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги банку щодо відсутності опису майна при накладенні арешту 20 травня 2010 року в межах виконавчого провадження № 15916974 не можуть бути взяті до уваги, оскільки висновків суду щодо необхідності скасування обтяжень іпотечного майна не спростовують та на вирішення справи не впливають.

Твердження банку в апеляційній скарзі щодо того, що суд першої інстанції застосував норму статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається з оскаржуваного рішення, суд правильно виклав зміст норми права, згідно якої звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації, однак помилково вказав статтю зазначеного Закону, що на правильність рішення суду, його законність та обґрунтованість жодним чином не вплинуло. Не може бути скасоване правильне  по  суті  і законне  рішення  з одних лише формальних підстав.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 01 квітня 2020 року в оскаржуваній частині – залишити без змін. 

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 11 вересня 2020 року.